КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/45959/18-ц

провадження № 22-ц/824/6998/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконуючого обов`язки генерального директора казенного підприємства «Кіровгеологія» - Сидоренка Валерія Петровича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року /суддя Бортницька В.В./

у справі за позовом ОСОБА_2 до казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 8 681,52 грн. /а.с. 4/

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2018 року позовні вимоги задоволено, вирішено питання щодо судового збору. /а.с. 38-39/

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2018 року зазначено суму, що підлягає стягненню відповідно до задоволених позовних вимог. /а.с. 42/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2018 року та додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2018 року, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року було стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29 606,58 грн. та вказану суму було зараховано на її рахунок 18.02.2015 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року у справі № 757/21701/13-ц з КП «Кіровгеологія» було стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29 606,58 грн. за період затримки з 07.03.2013 до 14.08.2013, з розрахунку середньоденного заробітку 271,62 грн. /а.с. 8/

15.01.2015 року постановою державного виконавця Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 757/21701/13-ц за виконавчим листом виданим Печерським районним судом м. Києва 03.03.2014 року. /а.с. 10/

23.02.2015 року постановою державного виконавця Печерського РУЮ у м. Києві закрито виконавче провадження у зв`язку із стягненням боргу, виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню у повному обсязі. /а.с. 11/

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 від 11.06.2015 року № 150611/450, на її рахунок 18.02.2015 року зараховано суму у розмірі 29 472,41 грн. на погашення середнього заробітку за час затримки розрахунку. /а.с. 12/

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ст. ст. 1, 2, 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відповідно до яких, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом; ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», яка передбачає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством; п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати від 21.02.2001 року № 159, згідно якого, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Встановивши порушення КП «Кіровгеологія» строків виплати ОСОБА_2 суми компенсації втрати частини заробітної плати та перевіривши правильність розрахунків відповідної компенсації, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджується позивачем безпосередньо, 18.02.2015 року на її рахунок зараховано суму у розмірі 29 472,41 грн., що сплачено КП «Кіровгеологія» на погашення середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено обов`язок роботодавця регулярно виплачувати заробітну плату його працівникам відповідно до умов договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Також, ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що працівникам проводиться компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вбачається із роз`яснень та практики застосування судами законодавства про оплату праці, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Предметом даного позову є компенсація втрати частини заробітної плати у сумі 8 681, 32 грн., яка пов`язана із інфляційними втратами позивача внаслідок порушення термінів виплати суми 29 606, 58 грн., стягнутої з відповідача рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року у справі № 757/21701/13-ц. Вказана сума стягнута за рішенням суду є компенсацією втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплат, яку нараховує на виплачену йому вже компенсацію.

Крім того, компенсація за затримку виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю природою є не заробітною платою, яка виплачується за виконану роботу, а видом відповідальності за порушення строків виплати звільненому працівнику належних йому при звільненні сум, яка носить разовий характер.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Верховного суду України від 15.12.2015 року у справі № 6-2604ц15.

Отже, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідачем зобов`язання по виплаті компенсації були виконані у повному обсязі і повторному стягненню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на користь КП «Кіровгеологія» підлягає сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки генерального директора казенного підприємства «Кіровгеологія» - Сидоренка Валерія Петровича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року -скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на користь казенного підприємства «Кіровгеологія» /01103, м. Київ, вул. М. Бойчука, 8/9, / суму сплаченого судового збору у розмірі 1 057 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: