Справа № 390/1908/18
Провадження № 2/390/155/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2019 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Губанові М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25006) до ОСОБА_2 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (вул.Романа Майстерюка, 56-а, с.Миколаївка, Кіровоградського району та області, 27634) про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном та визнати за нею право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0190, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.03.2002 року. Позов обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку, а також на житловий будинок, розташований в с.Олено-Косогорівка. В управління спадковим майном, зокрема будинком, який вона успадкувала на підставі заповіту ОСОБА_3, позивач фактично вступила та здійснювала управління ним. Для оформлення спадщини щодо земельної ділянки, позивач звернулась до нотаріуса, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки нею не надані документи, що підтверджують фактичний вступ в управління спадковим майном та правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, позивач звернулася до суду.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, в письмовій заяві, наданій до суду, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив розглянути справу без участі позивача та представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, в судове засідання не зявився, в заяві, наданій до суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглядати справу без його участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.03.2002 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ №153502, виданим 06.03.2002 року ОСОБА_2 сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №10 (а.с.5).

Згідно наданої відділом у Кіровоградському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області завіреної копії державного акта на право приватної власності на землю серії РІ № 338536, виданого 02.07.2002 року на підставі розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації № 152-р від 25.03.2002 року, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельна ділянка №190, кадастровий номер :02:000:0190, площею 7,12 га в межах згідно з планом, на території ОСОБА_2 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 657 (а.с.6, 7).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким житловий будинок з присадибними будівлями, розташований в с.Олено-Косогорівка, заповіла дочці ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 20.06.1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2

сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_5, зареєстрованому у реєстрі за № 30 ( а.с. 8).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 1338 від 25.10.2018 року, та виписки з погосподарської книги № 1339 від 2510.2018 року ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована одна з 1956 року і до дня своєї смерті в будинку, розташованому за адресою: вул.Стратієнка, 13, с.Олено-Косогорівка, Кіровоградського району Кіровоградської області, що їй належав. Від імені ОСОБА_3 ОСОБА_2 сільською радою 20.06.1995 року посвідчений заповіт за № 30. (а.с. 11, 12).

Зі свідоцтва про народження серії І-ОЛ №336402 від 16.08.1974 року, вбачається, що 09.02.1957 року в с.Олено-Косогорівка Кіровоградського району Кіровоградської області народилась ОСОБА_6, батьками якої записані ОСОБА_7 Мефодієвич та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 27.03.2012 року, наданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, 08.09.1977 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8, згідно актового запису № 1877 відділу записів актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, після чого дружина отримала прізвище ОСОБА_8. Укладення шлюбу також підтверджується паспортом громадянина України серії ЕА № 933133, виданого 30.05.2002 року Кіровським РВ УМВС в Кіровоградській області на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10, 15-16).

Після звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із відповідною заявою, приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_9у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 було відмовлено, через відсутність документів, що підтверджують фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном, а також через відсутність оригіналу державного акта на право приватної власності на землю серії РІ № 338536, про що надано розяснення № 1065/01-16 від 20.11.2018 року (а.с.14).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_10, ОСОБА_11, завірених належних чином, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована до дня смерті 05.03.2002 року одна, за адресою: вул.Стратієнка, 13, в с.Олено-Косогорівка, Кіровоградського району та області. Її дочка, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно до дня смерті надавала матері допомогу. Після смерті матері ОСОБА_1 протягом двох років продовжила доглядати за будинком, обробляти город та виконувати різні роботи по господарству (а.с.13).

На запит суду державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори надано лист №1247/01-19 від 21.12.2018 року та Інформаційні довідки зі спадкового реєстру №№ 54566909, 54566928 від 20.12.2018 року, згідно яких після смерті ОСОБА_3, померлої 05.03.2002 року, заяв про прийняття спадщини не подавалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось, спадкова справа не заводилась (а.с. 26-28).

Виходячи з досліджених судом доказів, згідно ст.126 ЗК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, підтвердженням права власності на земельну ділянку є державний акт. Виникнення права власності на земельну ділянку, не залежало від державної реєстрації цього права.

У справі, встановлено, що право власності померлого у 2002 році спадкодавця на спірну земельну ділянку підтверджується державним актом серії РІ № 338536 від 02.07.2002 року.

За змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

За правилом ст.ст 524, 548 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Якщо позивач у шестимісячний строк вступив у управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, належала ОСОБА_3, після смерті якої її дочка ОСОБА_1, продовжила здійснювати догляд за спадковим майном та користуватись ним, тому зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_12, вступила в управління та володіння спадковим майном, отже прийняла спадщину.

Отже, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що матеріалами справи доведено факт, який просить встановити ОСОБА_1, а тому враховуючи, що вказаний факт неможливо встановити іншим чином, проте він має юридичне значення, оскільки впливає на оформлення спадщини, суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст.16 цього ж кодексу передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Таким чином, проаналізувавши письмові матеріали справи та зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріали справи містять належні докази, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання права власності на земельну ділянку за позивачем у порядку спадкування та відсутність можливості у позасудовому порядку оформити спадщину.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.524, 525, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 15, 16, 315, 316, 317, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1268,1269 ч.ч.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25006) до ОСОБА_2 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (вул.Романа Майстерюка, 56-а, с.Миколаївка, Кіровоградського району та області, 27634) про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.03.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, 25006), право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 190, кадастровий номер :02:000:0190, площею 7,12 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 05 березня 2002 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя