Єдиний унікальний номер 234/9807/15-ц Номер провадження 22-ц/804/149/19

Номер провадження 22-ц/804/149/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Азевича В.Б., Новікової Г. В.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу № 234/9807/15-ц, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним заповіту, визнання права власності (суддя Михальченко А.О., повний текст рішення складено 26 вересня 2018 року),

В С Т А Н О В И В:

02.07.2015 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який згодом уточнив, та який мотивував тим, що він є сином ОСОБА_4, яка померла 04.05.2009, та ОСОБА_5, який помер 23.02.2015.

Починаючи з 18.03.1974 він зареєстрований разом з батьками за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Українська (колишня вул. ОСОБА_6), буд. 35.

Після смерті матері відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку №35 по вул. Українській у м. Краматорську та земельної ділянки на території Краматорської міської ради.

Спадщину після смерті матері він прийняв, так як був зареєстрований разом зі спадкодавцем, але його батько, ОСОБА_5, 21.07.2010 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та вказав, що окрім нього будь-яких інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає. 21.07.2010 ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 3,620 га.

Після смерті батька відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку №35 по вул. Українській у м. Краматорську та земельної ділянки на території Краматорської міської ради.

З метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що в нього немає правовстановлюючих документів на спадкове майне, а також через те, що 17.02.2015 батько склав заповіт на імя ОСОБА_2

Таким чином вважає, що свідоцтво про право на спадщину від 21.07.2010 на імя ОСОБА_5 є частково недійсним, так як батько приховав від нотаріуса факт наявності другого спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_4.

Крім того зазначив, що заповіт складений з порушенням ст.1253 ЦК України, а саме порушені вимоги щодо його форми та посвідчення, так як свідки, які зазначені у заповіті свідки, а саме ОСОБА_7 є чоловіком доньки ОСОБА_2, а отже членом сімї спадкоємця за заповітом.

Враховуючи викладене просив суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.07.2010 року на імя ОСОБА_5; визнати недійсним заповіт від 17.02.2015 складений ОСОБА_5 на імя ОСОБА_2; визнати за ним право власності на ? частки житлового будинку №35 по вулиці Українській у м. Краматорську Донецької області та на ? земельної ділянки, площею 3,620 га, яка розташована на території Краматорської міської ради, в порядку спадкування за законом.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним заповіту, визнання права власності задоволено частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,620 га на території Краматорської міської ради в м. Краматорську від 21.07.2010 року, видане Другою державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_5, зареєстроване за реєстровим номером 2888.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розміром 3,620 га у межах згідно з планом, що розташована на території Краматорської міської ради (КСП Орджонікідзе), переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №106483, виданого 17.05.2006 Краматорською міською Радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів про право приватної власності на землю №68, кадастровий номер :07:000:0926; :07:000:2182; :07:000:3446, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла 04 травня 2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась ОСОБА_2, та подала апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 незаконним і необґрунтованим через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Вказує на те, що на момент смерті ОСОБА_8 позивач з нею не проживав, а був лише зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначила, що позивачем при зверненні з позовом до суду було пропущено строк позовної давності. Просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

ОСОБА_3 та його представник до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в справі є розписки.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_9 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у позові.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, зявившихся сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 29.05.1966р. V-ІІ-УР №0583720 ОСОБА_3, 20.05.1966р.н., є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

04 травня 2009 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-НО №893392 від 04.03.2015.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, розміром 3,620 га у межах згідно з планом, що розташована на території Краматорської міської ради (КСП Орджонікідзе), переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №106483, виданого 17.05.2006 Краматорською міською Радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів про право приватної власності на землю №68, кадастровий номер :07:000:0926; :07:000:2182; :07:000:3446.

За життя ОСОБА_8 заповіт не складала, а отже, на підставі ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування за законом після її смерті одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійним свідоцтва про права на спадщину та визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частки земельної ділянки суд першої інстнції вірно застосував матеріальний закон та зробив вірний висновок по суті справи.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У розумінні ст.1261 ЦК України перша черга спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_8 складається з її сина ОСОБА_3 (позивач по справі) та чоловіка ОСОБА_5

Приписами ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (ст.1269 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлений обовязок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_8 в якій зазначено, що 21.07.2010 року ОСОБА_5, як чоловік спадкодавця, подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, так як спадщину після її смерті прийняв, як спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем.

З вказаної заяви встановлено, що ОСОБА_5 не повідомив нотаріуса про наявність другого спадкоємця у ОСОБА_8, а саме сина ОСОБА_3, який, відповідно до копії паспорта та довідки №235/02-28 від 06.03.2015 Виконавчого комітету Красноторської селищної ради, також був зареєстрований з матірю на момент її смерті.

Відомості, зазначені ОСОБА_5 у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину про відсутність інших спадкоємців призвело до того, що 21.07.2010 державний нотаріус Другої краматорської нотаріальної контори ОСОБА_10 видала ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, зареєстроване в реєстрі за №2888, на усю земельну ділянку, розміром 3,620 га у межах згідно з планом, що розташована на території Краматорської міської ради (КСП Орджонікідзе).

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 82-83), він з 15 серпня 1991 року був постійно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто за однією адресою разом із своїми батьками.

Згідно п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом №20/5 від 03.03.2004 року Міністерства юстиції України зареєстрованого за N 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву до нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

На підставі вищезазначеного спростовуються доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно проживання ОСОБА_3 за іншою адресою, що унеможливлює прийняття ним спадщини за ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1297 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину, видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Установивши, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно і винесена нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що унеможливлює оформлення ним спадщини у позасудовому порядку, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ним права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Доводи апеляційної скарги про пропущення ОСОБА_3 строку звернення до суду за відновленням свого спадкового права, також не можуть бути прийняті судом, оскільки на підставі вищезазначеного позивач на законних підставах вважав себе таким, що прийняв спадщину та про своє порушене право дізнався лише після смерті батька, який помер 23.02.2015 року, до суду він звернувся у липні 2015 року, а тому строки звернення до суду не пропущені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апелляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

ОСОБА_11 ОСОБА_1

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_12