Провадження № 2/185/1662/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд
Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили суд визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловою квартирою № 51, у будинку № 25 по вулиці Центральній, м. Павлограда, Дніпропетровської області.
У обґрунтування заявленого позову позивачі зазначили, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. У їхній квартирі зареєстрована, але з 2005 року не проживає ОСОБА_5.Із позивачами спільно не проживає, спільним побутом не пов'язані, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обов'язків не мають, у родинних відносинах на даний час не перебувають. У звязку з реєстрацією відповідача в їхній квартирі, позивачі не мають можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви, кожен окремо, просили суд розглянути справу за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявилася, була належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила.
Суд, з урахуванням думки позивача, ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 грудня 1998 року, виданого КП Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації. (а.с. 13).
Відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою № 5343 від 20.11.2018 року, виданої Комунальним підприємством «Міським інформаційно-розрахунковим аналітичним центром» Павлоградської міської ради (а.с. 14).
Згідно з актом від 21.11.2018 року складеним контролерами КП ПЖС ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, але з 2005 року по теперішній час не проживають в зазначеній квартирі. (а.с. 15).
У звязку з тим, що відповідач зареєстрована у будинку, позивачі не мають можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
На підставі ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма ст. 391 Цивільного кодексу України визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим.
Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2005 року, інтересу до житла не виявляє, витрати по утриманню житла не несе, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 280 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 51 в будинку № 25 по вул. Центральна (колишня ОСОБА_10) м. Павлограда, Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення Дніпровському апеляційному суду через Павлоградський міськрайонний суд.
Суддя С. Г. Юдіна