Провадження № 2/537/164/2019
Справа № 536/1562/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 р. Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Маханькова О.В.,

при секретарі судового засідання - Шаповал М.С.,

з участю представника позивача адвоката - ОСОБА_1,

представника служби у справах дітей виконкому - Сидорової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа:служби у справах дітей Крюківської райадміністрації виконкому Кременчуцької міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в Крюківський районний суд м.Кременечука з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та припинення стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що він проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Шлюб між ними розірвано 17.05.2005 року , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області за № 59 від 17.05.2005 року серія НОМЕР_1

Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати біля відповідачки. За домовленістю з відповідачкою позивач постійно піклувався про дитину, брав участь у його вихованні. В подальшому відповідачка вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_4. Останнім часом відповідач почала вживати спиртні напої,сваритись, почала недбало відноситися до сина, веде аморальний спосіб життя, в будинку почали збиратися особи з аморальною поведінкою, всі ці обставини негативно впливають на виховання сина. Дитина після розлучення часто залишається проживати у нього. З вересня 2018 року позивач вимушений був забрати сина до себе і виховувати його належним чином, про що повідомив вчительку та орган опіки та піклування. Згоди, щодо місця проживання дитини і передачі її під його опіку та піклування з відповідачкою не досягнуто.

Поведінка відповідача негативно впливає на психологічний стан дитини: він погано почав навчатися в школі, дитину часто забирають до себе сусіди. Вважає, що в інтересах дитини слід проживати саме з ним, його батьком. Він має постійну роботу, має стабільний дохід, має трикімнатну квартиру, у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, для задоволення гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач проживає в 3-х кімнатній квартирі, в якій обладнана кімната для сина, щоб він міг мати здоровий сон, гратися, робити уроки, проводити вільно свій час. Син забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни, тощо. У нього є своє ліжко, шафа, стіл для занять, що стверджується актом обстеження умов проживання № 448 від 27.09.2018 року складених спеціалістами служби у справах дітей в Крюківській районній адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Тому проживання сина разом з ним відповідає інтересам останнього. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, займатися її вихованням. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до свого сина.

Просить суд визначити місце проживання сина біля нього, і останній бажає проживати з ним, його батьком.

Крім того, згідно рішення Крюківського районного суду від 30.10.2007 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина.

Оскільки син проживає біля нього, знаходиться на його повному утриманні, з відповідачем проживати не бажає, просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання сина.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в частині визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідачки ОСОБА_4, а в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідачки на його користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 - відмовляється .

Відповідач в судове засідання не з*явилася по невідомій суду причині. Про час слухання справи була належним чином повідомлена.

Представник служби у справах дітей Крюківської райадміністрації виконкому Кременчуцької міської ради в судовому засіданні визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 не є можливим у зв*язку з тим, що відповідно до п.3 ст. 160 СК України,якщо батьки проживають окремо,місце проживання дитини,яка досягла чотирнадцяти років,визначається нею самою. На даний час питання про визначення місця проживання дитини просить винести на розсуд суду.

Неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні пояснив, що на даний час проживає з батьком, ходить в школу, уроки робить з батьком, до 3 вересня 2018 року проживав з матір*ю, зараз проживати разом з матір'ю не бажає, т.я. мати зловживала алкоголем., не приділяла йому уваги, забирала гроші та розпоряджалася ними на свої потреби.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника служби у справах дітей Крюківської райадміністрації виконкому Кременчуцької міської ради, неповнолітнього ОСОБА_5, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного.

Встановлено, що позивач проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Шлюб між ними розірвано 17.05.2005 року , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області за № 59 від 17.05.2005 року серія НОМЕР_1

Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати біля відповідачки. За домовленістю з відповідачкою позивач постійно піклувався про дитину, брав участь у його вихованні. В подальшому відповідачка вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_4. Останнім часом відповідач почала вживати спиртні напої,сваритись, почала недбало відноситися до сина, веде аморальний спосіб життя, в будинку почали збиратися особи з аморальною поведінкою, всі ці обставини негативно впливають на виховання сина. Дитина після розлучення часто залишається проживати у нього. З вересня 2018 року позивач вимушений був забрати сина до себе і виховувати його належним чином, про що повідомив вчительку та орган опіки та піклування. Згоди, щодо місця проживання дитини і передачі її під його опіку та піклування з відповідачкою не досягнуто.

Поведінка відповідача негативно впливає на психологічний стан дитини: він погано почав навчатися в школі, дитину часто забирають до себе сусіди. Вважає, що в інтересах дитини слід проживати саме з ним, його батьком. Він має постійну роботу, має стабільний дохід, має трикімнатну квартиру, у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, для задоволення гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач проживає в 3-х кімнатній квартирі, в якій обладнана кімната для сина, щоб він міг мати здоровий сон, гратися, робити уроки, проводити вільно свій час. Син забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни, тощо. У нього є своє ліжко, шафа, стіл для занять, що стверджується актом обстеження умов проживання № 448 від 27.09.2018 року складених спеціалістами служби у справах дітей в Крюківській районній адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Тому проживання сина разом з ним відповідає інтересам останнього. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, займатися її вихованням. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до свого сина.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким неповнолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері неповнолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси дитини, враховуючи її думку, оскільки на час розгляду справи дитині вже виповнилося повних чотирнадцять років, суд вважає доцільним проживання дитини з позивачем. При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 12 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України». У п. 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей (включаючи дитину, якій у грудні 2004 року, коли тривав розгляд справи в суді першої інстанції, було 13 років).

У разі визначення місця проживання дітей з батьком суд вважає необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.10.2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина.

Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітня дитина після розлучення батьків залишилася проживати з матір'ю.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами цивільної справи та підтверджено в судовому засіданні .

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У чинність ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них.

За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів.

За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 19, 141, 150, 157, 160, 164, 166, 192 СК України,ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи: служби у справах дітей Крюківської райадміністрації виконкому Кременчуцької міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та припинення стягнення аліментів - задовільнити.

Визначити місце проживання дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його батька, ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні і вихованні ОСОБА_3 .

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавчий лист виданий Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області від 30.11.2007 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини відізвати з виконання та приєднати до матеріалів справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Крюківський районний суд м.Кременчука в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Маханьков О.В.