РІШЕННЯ

іменем України

18 лютого 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Реки А.С.,

за участю секретарів судового засідання Гапич К.В., Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сватове цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення аліментів на навчання,-

Встановив:

Позивач звернувся до суд з даним позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_2 є його батьком. До досягнення ним повноліття, відповідач на підставі судового рішення сплачував аліменти на його утримання, виконання рішення припинено в звязку з досягненням ним повноліття. На даний час він навчається на денній формі навчання і є студентом 2-го курсу Рубіжанського індустріально-педагогічному технікуму. Випуск планується 30.06.2020 року. В період навчання позивач проживає в гуртожитку, та сплачує за проживання по 210 грн. щомісячно. Відповідач добровільно допомоги не надає, спілкування уникає. Просить суд стягнути аліменти з відповідача на його користь на період навчання в Рубіжанському індустріально-педагогічному технікумі у розмірі ј частини всіх видів заробітку /доходу/ щомісяця з моменту звернення і до закінчення навчання, а також 50 % затрат, які він поніс, а саме плата за проживання в гуртожитку, придбання канцелярських товарів, одягу, якій потрібен для навчання, в загальному розмірі 4 367 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Вказав, що він потребує матеріальної допомоги на навчання, щоб оплатити проживання, придбати необхідну літературу, канцелярські предмети, одяг, тощо. Пояснив, що у вересні 2018 року, до часу звернення з позовом до суду, він купував необхідні для навчання канцелярські товари, одяг, оплатив вартість проживання у гуртожинку за кілька місяців, тобто поіс додаткові витрати, поливину яких просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він на даний час перебуває на військовій службі та може надавати матеріальну допомогу сину на навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, оскільки він має проблеми зі здоровям та потребує постійного медичного лікування.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 138485, виданого 03.02.2000 року Сватівським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області (а.с.2).

Згідно Довідки від 07.09.2018 року № 245, ОСОБА_1 навчається в Рубіжанському індустріально-педагогічному технікумі, в вищому навчальному закладі I рівня акредитації, на денному відділенні за освітнім рівнем «Молодший спеціаліст» в групі Д-18-1 за фахом «Траспорт». Період навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2020 р. (а.с.6).

Відповідно ст. 199 Сімейного Кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

ОСОБА_1, 13 січня 2018 року досяг повноліття, 23 роки йому виповниться 13 січня 2023 року.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що ОСОБА_1 навчається у вищому навчальному закладі та потреба у матеріальній допомозі у звязку з навчанням полягає у необхідності оплати за проживання, придбанні необхідної літератури, канцелярських предметів, тощо.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

З огляду на те, що ОСОБА_1 після досягнення повноліття продовжив навчання і не має самостійного заробітку, а батьки не досягли згоди з приводу його утримання, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів є обґрунтованими.

При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує доводи сторін, сукупність наданих доказів, зокрема, пояснення відповідача про наявність щомісячного доходу, який він отримує за час проходження військової служби, а також те, що відповідач є учасником бойових дій (а.с.54), має проблеми зі здоровям, періодично проходить обстеження та лікування у медичному територіальному обєднанні (а.с. 55-64), приймаючи до уваги рівність обов'язків батьків щодо утримання сина, вважає за можливе частково задовольнити вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на навчання, які складаються, як вказує позивач, з плати за проживання в гуртожитку, придбання канцелярських товарів, одягу в загальному розмірі 4 367 грн., суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, і 194-197 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові справа № 6-1296цс15 від 24.02.2016 року.

Враховуючи викладене, заявлена вимога щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання задоволенню не підлягає, оскільки, норми ст. 199 СК України не встановлюють окремо від аліментних зобов'язань, обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на сина, що викликані особливими обставинами.

На підставі наведеного, з огляду на вимоги законодавства, суд прийшов висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, слід відмовити.

Згідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники ОСОБА_3, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Таким чином, витрати по оплаті судового збору, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України повинні бути віднесені за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 191, 198 - 201 СК України, ст.ст.4, 5,12, 13, 76- 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274, 279, 430 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не більш ніж до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання.

Витрати по оплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах оплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2019 року.

Суддя А.С. Река