ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 638/4693/18

провадження № 22-ц/818/574/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року, ухвалене в складі судді Хайкіна В.М., -

у с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал» (далі ТОВ «Квартал») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 22.12.2017 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір № Б-69-75, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачці послуги з пошуку нерухомості для придбання нею у власність, а ОСОБА_1 - сплатити вартість наданих їй послуг в розмірі 49 000 грн.

Посилаючись на те, що свої зобов'язання ТОВ «Квартал» виконало - було знайдено та оглянуто разом з відповідачкою квартиру АДРЕСА_1, яку було придбано ОСОБА_2, але відповідач сплатити вартість наданих їй позивачем послуг відмовилась, ТОВ «Квартал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 63700 грн, з яких 49000 сума основного боргу, 14700 грн - штраф.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Квартал» заборгованість за договором у розмірі 63700 грн., а також 1762 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Квартал» відмовити.

В обґрунтування скарги зазначала, що відповідно до умов укладеного між сторонами у справі договору, вона зобов'язалась сплатити вартість послуг лише у разі придбання оглянутого об'єкта нерухомості в особисту власність або власність членів сім'ї, матеріали справи не містять доказів родинних зав'язків між нею та ОСОБА_2, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом установлено, що 22 грудня 2018 року між сторонами у справі було укладено договір № Б-69-75, за умовами якого ТОВ «Квартал» зобов'язалось надати послуги з пошуку нерухомості за вказаними в п. 1.2 договору параметрами, а ОСОБА_1 - сплатити вартість наданих послуг, яка відповідно до п. 6 договору становить 49 000 грн.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що послуги з пошуку нерухомості є виконаними в момент, коли Замовник поставить свій підпис про огляд знайденого йому об'єкту нерухомості в п. 6 договору.

Як убачається із п. 6 договору, в якому міститься особистий підпис ОСОБА_1, нею було оглянуто знайдений ТОВ «Квартал» об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1

Задовольняючи позов ТОВ «Квартал», суд першої інстанції виходив із того, що взятих на себе за укладеним 22.12.2017 року з ТОВ «Квартал» договором зобов'язань ОСОБА_1 належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості за договором у загальному розмірі 63700 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903ЦК).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки.

Згідно п.4.3 договору у випадку несвоєчасної оплати послуг відповідач зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 30% від вартості послуг виконавця. При цьому сплата штрафу не звільняє замовника від сплати послуг наданих позивачем.

Відповідно п.3.3 договору якщо нерухомість документально оформлено на користь членів сім'ї та близьких осіб, та інших родичів замовника, то в цьому випадку останній зобов'язаний сплатити послуги виконавця у повному обсязі. Під «членами сім'ї» та «близькими особами», «родичами» в договорі розуміються особи, зазначені у ст. ст.1261-1265 ЦК України.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається що 24 січня 2018 року ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1

Отже встановивши, що взятих на себе за договором про надання послуг від 22 грудня 2018 року зобов'язань щодо оплати їх вартості ОСОБА_1 не виконала, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача виниклої у зв'язку з цим заборгованості та неустойки.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є її чоловіком, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 не надано.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова