УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1345/11

Провадження № 6/638/105/19

11.12.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Омельченко К.О.,

за участю секретаря Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дмухіної Я.М., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки у праві спільної сумісної власності, -

встановив:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дмухіна Я.М. звернулася до суду з поданням, яке мотивує тим, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП 25674753 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1345/11, виданого 14.03.2011р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.09.2010 року. 23.10.2013 року до відділу надійшов виконавчий лист №638/581/13-ц від 17.10.2013року, Дзержинського райсуду м. Харкова, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття. ВП 40381458. Постанова про відкриття виконавчого провадження 23 жовтня 2013 року. Заборгованість станом на 01.09.2018 року по ВП 40381458 складає 47733,33 грн. Заборгованість станом на 01.09.2018 року по ВП 25674753 складає 25729,00 грн.

31.08.2018 року державним виконавцем винесено розрахунок нарахування виконавчого збору та надіслано боржнику, який по ВП № 25674753 складає 2572,90 грн. по ВП № 40381458 складає 4773,33 грн. На даний час рішення суду не виконані. Тому для подальшого звернення стягнення на майно боржника старший державний виконавець просить визначити частину майна квартири АДРЕСА_1 , яка на праві сумісної власності належить ОСОБА_1 та виділити в натурі зазначену частку для подальшого виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП 25674753 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1345/11, виданого 14.03.2011р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.09.2010 року. 23.10.2013 року до відділу надійшов виконавчий лист №638/581/13-ц від 17.10.2013року, Дзержинського райсуду м. Харкова, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття. ВП 40381458. Постанова про відкриття виконавчого провадження 23 жовтня 2013 року.

Заборгованість станом на 01.09.2018 року по ВП 40381458 складає 47733,33 грн. Заборгованість станом на 01.09.2018 року по ВП 25674753 складає 25729,00 грн.

року державним виконавцем винесено розрахунок нарахування виконавчого збору та надіслано боржнику, який по ВП № 25674753 складає 2572,90 грн. по ВП № 40381458 складає 4773,33 грн.

На даний час рішення суду не виконані.

Згідно відповіді КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 14.07.2011р. на ім.*я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, виданного 24.10.2001р. Ц(в)ПДЖФ, р.№ 1-01-227856 .

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з ст.50 цього Закону, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Таким чином, законодавцем установлено можливість звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи як крайній захід, у разі безрезультатності вжиття інших, крім звернення стягнення на заробітну плату, пенсії тощо, заходів погашення заборгованості.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Старшим державним виконавцем не подано суду доказів вжиття ним заходів, передбачених чинним законодавством України, які є передумовою звернення до суду з цим поданням, зокрема, в матеріалах подання відсутні докази звернення стягнення на інше майно боржника, яким він володіє одноособово.

Крім того, згідно ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Вказана норма процесуального права встановлює порядок, в якому має бути здійснене звернення до суду, для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а також порядок розгляду даного питання.

Частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

При цьому, суду не надано доказів (правовстановлюючих документів) на час звернення до суду із зазначеним поданням, кому ще на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Також майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , з якої старший державний виконавець бажає виділити реальну частку, яка належить боржнику ОСОБА_1 , в розумінні ч.2 ст.183 ЦК України, є неподільною річчю. Доказів про можливість виділити реальну (ідеальну) частку у вказаній квартирі, старшим державним виконавцем суду не надані.

Згідно з вимогами наведених норм чинного законодавства суду необхідно визначити у майні, яким володіє ОСОБА_1 частку боржника з дотриманням правил цивільного кодексу. Натомість державний виконавець, звертаючись до суду з поданням фактично просить суд виділити частку майна, яка належить боржнику ОСОБА_1 , не вказуючи при цьому інших співвласників майна, що суперечить положенням ст.443 ЦПК України, оскільки державний виконавець при виконанні рішення суду на підставі подання в межах повноважень, визначених ст.443 ЦПК України, може лише ставить питання перед судом про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а не про фактичне виділення його частки, як про це просить головний державний виконавець.

Відповідно до ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Не можуть бути застосовані, як підстава для задоволення подання державного виконавця, норми, що передбачені ст. 371 та 366 ЦК України, оскільки в даному випадку питання про виділ частки із майна, що є у спільній власності має ставити кредитор, шляхом звернення до суду з позовом про виділ частки із спільного майна.

При цьому безпосередньо порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 443 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз положень ст.ст. 366, 371-372 ЦК України, ст. 443 ЦПК України дає можливість встановити, що суд не просто визначає частку майна боржника у спільному майні, а саме виділяє частину майна в натурі з метою подальшого звернення стягнення на цю частину, що відповідно до ст. 364 ЦК України має наслідком припинення права спільної сумісної власності.

Із матеріалів подання не вбачається, хто ще є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та не зазначено, чи є ці особи боржниками у вказаних правовідносинах.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", заяви (подання) мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, ГПК та КАС України.

З огляду на вказані вимоги заява (подання) повинні містити: найменування осіб сторін у справі, їх місце знаходження, проживання, поштовий індекс, номер засобів зв`язку, якщо такі відомі. При цьому, при вирішенні питання стосовно того, яких осіб необхідно зазначати як сторони у справі, слід виходити з наступного.

Відповідно до положень глави 4 ЦПК України, пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою (поданням) бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження стягувач та боржник. Інші особи вказуються як заінтересовані при зверненні до суду, зокрема з питань визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами сторони виконавчого провадження та особи, які спільно з боржником володіють майном.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з обов`язковим викликом у судове засідання не лише державного виконавця, боржника, стягувача й прокурора (у випадках здійснення останнім представництва інтересів громадянина або держави в суді), а й учасників спільної власності на майно та з додержанням вимог ст. 29 ЦПК України щодо допустимості засобів доказування.

Зі змісту даних положень вбачається, що питання про визначення частки боржника у спільній власності розглядається судом у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням про час і місце такого засідання сторін (державного виконавця, боржника, стягувача) та усіх заінтересованих осіб, тобто учасників спільної власності на майно.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем не було дотримано вимог законодавства, зокрема не зазначено осіб, з якими на праві спільної сумісної власності володіє боржник.

Зазначена обставина позбавляє вказаних осіб надати суду відповідні доводи, пояснення та заперечення стосовно питань про визначення частки майна боржника у майні, якими вони спільно володіють, припинення права спільної сумісної власності на таке майно тощо.

На переконання суду, дії державного виконавця, пов`язані із визначенням частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, як один з етапів процедури реалізації майна, в даному випадку порушують принцип справедливості, який передбачає забезпечення розумного балансу між інтересами стягувача та правами і інтересами інших осіб, які не є учасниками виконавчого провадження.

Виходячи з наведеного вище суд прийшов до висновку, що в поданні державного виконавця слід відмовити за недоведеністю та порушенням порядку визначеного законодавством щодо звернення до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Керуючись ст. 29, 443 ЦПК України, ст. 183, 364, 366, 371, 372 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Дмухіної Я.М., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки у праві спільної сумісної власності відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п*ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п*ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: