Справа № 278/3601/18
Провадження №2/278/368/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовною заявою моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 жовтня 2015 року о 16 годині 15 хвилин в м.Житомирі по майдані Згоди 3/75 з вини відповідача ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, яка була визнана страховою подією та входить до переліку страхових випадків, у відповідності до якої потерпілому ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування у розмірі 9461,86 гривень, у звязку з чим моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 10968,86 гривень, судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.36-37).

Представник позивача отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, відповідач отримав пакет документів, що підтверджується матеріалами справи (а.с.41-42).

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши позовну заяву позивача у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №74226180 від 12 жовтня 2015 року, вбачається, що власником автомобіля NISSAN державний номерний знак С079МХ777 є ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно полісу № АІ/3871761 від 12 січня 2015 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 застрахував у ВАТ Національній акціонерній страховій компанії «Оранта» транспортний засіб NISSAN державний номерний знак С079МХ777, на строк з 13 січня 2015 року до 12 січня 2016 року включно. За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлений в сумі 50 000 гривень та франшиза - в розмірі 550 гривень (а.с.9).

Судом встановлено, що згідно постанови Жиомирського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.14).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з проханням здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної ОСОБА_4 в результаті ДТП, що сталася 12 жовтня 2015 року (а.с.8).

Згідно висновку №1218 автотоварознавчого дослідження від 20 листопада 2015 року ринкова вартість автомобіля NISSAN державний номерний знак С079МХ777 на момент ДТП складає 948697,60 гривень, а вартість відновлювального ремонту складає 9902,46 гривень (а.с.15-26).

Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №4667 від 10 червня 2016 року ОСОБА_2 підлягає виплата за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 9461,86 гривень (а.с.31), яка була виплачена останньому за платіжним доручення №4667рв від 13 червня 2016 року (а.с.30).

Судом вбачається, що позивач направляв відповідачу лист з проханням в добровільному порядку компенсувати витрати на оплату шкоди в розмірі 10968,86 гривень, завданої в результаті ДТП (а.с.29).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що подія яка сталася 12 жовтня 2015 року є страховим випадком.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування", страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Згідно ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. а) , п. ґ) ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілій, у зв'язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1762 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 22, 29, 38, 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 8, 27 Закону України "Про страхування", ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 133, 137, 141, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця: 12440 с.Зарічани, вул.Молодіжна, буд.7, Житомирського району, Житомирської області) на користь моторного (транспортного) страхового бюро України (02154 м.Київ, бульвар Русанівський, буд.8, п/р 871в АТ «Укрексімбанк» м.Київ, МФО 322313, код 21647131) кошти в розмірі понесених витрат в сумі 10968 гривень 86 копійок, судовий збір в розмірі 1762 гривні, а всього на загальну суму 12730 гривень 86 копійок.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. В. Зубчук