Справа № 236/2555/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИЛА:

09.07.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про надання дозволу на багаторазовий дозвіл неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасові в`їзди в зону проведення операції об`єднаних сил(на тимчасово непідконтрольну територію України Донецької та Луганської областей) та в`їзду з указаної території на територію України, а також на безперешкодний виїзд за межі України та в`їзд до країн СНД, Шенгенської угоди, Європейського союзу і будь-яких інших країн світу, а також в`їзд в Україну з вказаних територій, строком на 3 роки, починаючи з часу постановлення рішення, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 .

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суддя перевіряє відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту.

Частина 3 статті 175 ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити, зокрема:

п. 4 виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

п. 5 перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позовна заява ОСОБА_1 подана в порушення вимог ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», затвердженого Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ ( керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» № 222 ог від 14.04.2017, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (в редакції розпорядження від 07 лютого 2018 року № 79-2018-р) Донецька та Луганська області належать до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Багаторазові перетинання лінії зіткнення, створюють загрозу для життя та здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такий дозвіл суперечить ст. 3 Конвенції «Про права дітей», в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування.

Отже, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Зазначене узгоджується з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 712/10623/17, відповідно до якої дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, із визначенням його початку й закінчення.

Позивачка фактично просить дозволити в`їзд/виїзд неповнолітньої дитини без згоди і супроводу батька строком на три роки з дати винесення рішення.

Незазначення позивачем конкретного періоду на який вона просить надати дозвіл на виїзд дітини за кордон, країну до якої відбудеться виїзд та конкретний час перебування дітини за кордоном виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дітини.

Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дітини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

Надання дозволу на виїзд дітини за кордон на період 3 роки, створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.

За таких обставин позовні вимоги підлягають уточненню, оскільки позивачем не зазначено початкова та кінцева дата виїзду/ в`їзду з території, що тимчасово не підконтрольна Україні, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, та до країн СНД, Шенгенської угоди, Європейського союзу і будь-яких інших країн світу, не зазначено до якого саме населеного пункту необхідно вивезти дитину, а також не зазначено мети виїзду, яка має бути підтверджена відповідними доказами.

Крім того, з зазначених норм випливає, що звернення з даним позовом до суду можливе у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон.

В своїй позовній заяві позивач не посилається на докази, які б свідчили про те, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди, що відповідач порушив її право, яке вона просить поновити.

Надані довідки в обгрунтування обставин щодо: перебування неповнолітньої ОСОБА_3 на «Д»- обліку та потреба в санаторно-курортном лікуванні та оздоровленні, навчання в школі № 30 м. Донецька, так званої ДНР, засвідчені та видані на території тимчасово непідконтрольній державній владі України. Суд не сприймає ці документи як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має подавати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. В даному випадку письмовий висновок щодо доцільності надання дозволу на в`їзд дитини не неконтрольовану територію без згоди та супроводу одного із батьків та виїзд з неконтрольованої території.

Оскільки позивач, ставить питання про фактичну або тимчасову зміну місця проживання дитини, то необхідна обов`язкова участь при розгляді даної справи органу опіки та піклування, за місцем проживання дитини, оскільки позов стосується прав та інтересів неповнолітньої особи.

Позивачем у позовній заяві не вказано третіх осіб: органу опіки і піклування з зазначенням повної адреси, не долучені копії позовних заяв для вручення третім особам з додатками, не долучено до справи висновок органу опіки і піклування для виїзду/в`їзду дитини на неконтрольовану територію України, та до країн СНД, Шенгенської угоди, Європейського союзу і будь-яких інших країн світу, що є порушенням зазначених норм та ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, залишити без руху.

Надати можливість ОСОБА_1 , 10-денний строк з дня отримання копії ухвали виправити вказані недоліки, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-