Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 521/7952/15-ц

провадження № 61-47511 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_1 та приватного підприємства «Смартком» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля під час дорожньо - транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_1 Просив стягнути з публічного акціонерного товариства «УСК» Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК» Гарант-Авто»), як страховика винної особи, суму майнової шкоди в розмірі 50 тис. грн та пеню в розмірі 9 128 грн 76 коп, з ОСОБА_1 суму майнової шкоди в розмірі 39 768 грн 80 коп., на відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн, стягнути з приватного підприємства «Смартком» (далі - ПП «Смартком») 100 грн за договором поруки та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ОСОБА_1 та ПП «Смартком» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 50 тис. грн. Стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_3 суму пені у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 9 128 грн 76 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 39 768 грн 80 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 2 тис. грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року в частині задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, судових витрат, залишено без змін.

У листопаді 2018 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, подана представником - ОСОБА_2, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Ціна позову у цій справі становить 108 997 грн 56 коп, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 ? 100 = 176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_1, подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником - ОСОБА_2, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_1 та приватного підприємства «Смартком» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта