Єдиний унікальний номер справи 759/8355/18
Провадження №22-ц/824/9790/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

22 жовтня 2017 року по бульвару Вернадського в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .В результаті ДТП був пошкоджений належний позивачу автомобіль.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року винним у порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення була визнана ОСОБА_1

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 18.05.2018 року встановлений розмір відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ та без врахування зносу на замінювані запасні частини, що станом на 30.03.2018 року складає 58 452, 83 грн. Розмір матеріального збитку, завданого потерпілій особі внаслідок ДТП, визначений цим же експертним висновком, складає 29 755,38 грн.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ СК «Уніка», яка за заявою позивача здійснила їй виплату страхового відшкодування у розмірі 24 834, 78 грн. Оскільки шкода завдана ДТП повністю не була відшкодована страховою компанією, позивач просив суд присудити до стягнення з відповідача як з особи, винної в ДТП, різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, що становить 33 618,05 грн. Крім того просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. та судові витрати

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальний збиток в розмірі 33 618,05 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 000,00 грн., витрати за поштові послуги в сумі 72,00 грн. та судовий збір в розмірі 704, 80 грн., а всього 35 394,85 грн. В задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на те, що на момент ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Уніка» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн., який повністю покриває завдані позивачу в результаті ДТП збитки. За таких умов обов`язок відшкодування заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди законом покладено на страхову компанію, що судом проігноровано. Таку свою позицію апелянт ґрунтує на постанові Верховного Суду, відповідно до якої покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що такий висновок підлягає застосуванню до спірних правовідносин у даній справі, відтак рішення суду не ґрунтується на вимогах закону, є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

В ход розгляду справи суд встановив, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_1

Згідно рахунку ТОВ «Арма Моторс» від 26.01.2018 кузовний ремонт автомобіля «Рено» без ПДВ складає 49 195,20 грн., разом з ПДВ 59 034,24 грн.

Висновком експертного дослідження № 01-30/04 від 18.05.2018 був визначений розмір відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ та без врахування зносу на замінювані запасні частини, який склав 58 452,83 грн. Цим же дослідженням встановлений розмір матеріального збитку позивача внаслідок ДТП - 29 755,38 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатило в якості страхового відшкодування 24834,78 грн. Оскільки сума страхового відшкодування є меншою від вартості відновлювального ремонту, суд першої інстанції на підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України стягнув вказану різницю з особи, винної в ДТП.

З наведеною позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

У відповідності до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3). Лише за умови недостатності встановленого в конкретному випадку розміру страхового відшкодування для покриття спричиненого збитку матеріальна відповідальність може бути покладена на страхувальника. Такий правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року.

Як встановлено в ході розгляду, на момент ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Уніка» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн. Відшкодуванню підлягає завдана позивачу матеріальна шкода, розмір якої в повній мірі покривається вищевказаною страховою сумою. За таких умов підстави для стягнення саме з ОСОБА_1 суми відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди в даному випадку відсутні. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором добровільного страхування.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що непред`явлення вимог до страховика, за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із нього, враховуючи, що ціна позову не перевищує ліміт страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну страховим випадком, визначений полісом №АМ/1836158 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 100000 грн., укладеного між ПрАТ «Уніка» та ОСОБА_1 , є підставою для залишення позовних вимог без задоволення. Таким чином доводи апелянта про необґрунтованість рішення, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач при подачі апеляційної скарги була звільнена від сплати судового збору, а суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позову, такі судові витрати необхідно покласти на позивача. Тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1057,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько