Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/889/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді-Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частини житлової квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою.

Вимоги позову мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було укладено 23 січня 1987 року.

22 листопада 2004 року, шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду (справа №2-1164/2004р. )

У сторін народилося двоє дітей, які вже дорослі. За час зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вони придбали квартиру АДРЕСА_1 (бувша назва 50 років Жовтня) в м.Виноградів Закарпатської області Ця квартира є трикімнатною, має 55,5 кв.м. загальної площі, в тому числі 41,5 кв.м. жилої площі. 23 червня 1992 року укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори від 23.06.1992року за реєстровим номером 1759. На згадану квартиру оформлено технічний паспорі на ім»яГаєвського В.О.

Так як сторони спільно з відповідачем за час шлюбу придбали вищеназвану квартиру то вона належить їх на праві спільної сумісної власності, і позивачці відповідно 1/2 (одна друга) частина.

Позивач ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на належну їй 1/2 частину спільної квартири, позаяк не може оформити субсидію.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги заявленого позову визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого до неї позову визнає повністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було укладено 23 січня 1987 року.

23 листопада 2004 року, шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду (справа №2-1164/2004р. )

У сторін народилося двоє дітей, які вже дорослі. За час зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вони придбали квартиру АДРЕСА_1 (бувша назва 50 років Жовтня) в м.Виноградів Закарпатської області Ця квартира є трикімнатною, має 55,5 кв.м. загальної площі, в тому числі 41,5 кв.м. жилої площі. 23 червня 1992 року укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори від 23.06.1992року за реєстровим номером 1759. На згадану квартиру оформлено технічний паспорі на ім»яГаєвського В.О.

Так як сторони спільно з відповідачем за час шлюбу придбали вищеназвану квартиру то вона належить їх на праві спільної сумісної власності, і позивачці відповідно 1/2 (одна друга) частина.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 виїхав до м.Луганськ.

Згідно до рішення Виноградівського районного суду від 20.09.2018 року по справі №299/2676/18, чоловіка позивачки-відповідач ОСОБА_2 Олександрович-оголошений померлим.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 21.12.2018 року, залучено в якості співвідповідачів дітей відповідача-Гаєвського С.В. та ОСОБА_3, які спадщину не прийняли та не заперечують проти прийняття такою позивачкою ОСОБА_1

Відповідно до ст.22 Кодеку про шлюб та України (в ред. 1969р.), ст.60 Сімейного кодексу України (в ред. 2003р.) майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На сьогодні позивач ОСОБА_1, безперешкодно користується квартирою.

Позивач ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на належну їй ? частину спільної квартири, позаяк не може оформити субсидію.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 (одну другу) частини квартири №73 буд.№1 в м. Виноградів, загальною площею 55.5 кв.м. в тому числі жила площа 41.5 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийОСОБА_5