Номер провадження: 22-ц/813/3621/19
Номер справи місцевого суду: 495/6344/16-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Білгород-Дністровська міська рада

відповідач - Кривобалківська сільська рада

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2018 року у складі судді Боярського О.О.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Білгород-Дністровської міської ради, Кривобалківської сільської ради про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , що посвідчений 15 червня 2001 року секретарем Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області Юрескол В.П., зареєстрований в реєстрі за № 29; визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткового строку у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 двоюрідного дядька ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його двоюрідний дядько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис за №4. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом після смерті дядька. ОСОБА_3 сім`ї не мав, страждав на тяжке психічне захворювання - олігофренію та був інвалідом ІІ групи з дитинства. Через відсутність необхідних документів для підтвердження родинних зв`язків, позивач не прийняв спадщину у встановлений законодавством строк. За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 15.06.2001, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області, на все своє майно на ім`я ОСОБА_2 . Позивач наголошує на тому, що вказаний заповіт є недійсним, з огляду на те, що не був підписаний заповідачем ОСОБА_4 з мотивів його неграмотності, тобто неписьменності, наслідком чого цей заповіт за його дорученням повинна була підписати інша особа, чого не було зроблено. Крім того, із заповіту не слідує, що встановлювалася за відповідними документами особа заповідача, дата його народження, його дієздатність, що заповідачу прочитано заповіт та роз`яснювалися права та обов`язки, передбачені чинним на той час ЦК УРСР.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради, Кривобалківської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту задоволено; встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано недійсним заповіт ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , що посвідчений 15 червня 2001 року секретарем Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області Юрескол В.П., зареєстрований в реєстрі за №29; визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 двоюрідного дядька ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що документи, надані позивачем, не підтвердили факт родинних відносин. В рішенні суд дійшов до висновку, що відсутність у позивача документів, які на час відкриття спадщини вказували на родинні відносини позивача зі спадкоємцем, в тому числі і відсутність документів про народження та смерть ОСОБА_3 , є поважними причинами пропуску ОСОБА_1 строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій щодо вступу у спадщину, але даний факт не завадив звернутися ОСОБА_1 10.06.2016 до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

11.10.2019 ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення - без змін.

16.12.2019 від Кривобалківської сільської ради надійшли письмові пояснення в яких рада просила відмінити рішення суду першої інстанції та постановити нове.

Представники Кривобалківської сільської ради та Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за їх відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин позивача з померлим ОСОБА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями свідка. Враховуючи, що у позивача були відсутні документи, необхідні на час відкриття спадщини, які б вказували на родинні відносини з померлим в тому числі і відсутність документів про народження та смерть ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вказані причини пропуску строку є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо вступу у спадщину. Одночасно суд дійшов до висновку про наявність обставин, які є підставою для визнання заповіту, складеного ОСОБА_3 від 15.06.2001 на користь ОСОБА_2 недійсним з огляду на те, що він був складений без дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення таким вимогам не відповідає з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1, 3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після його смерті сплив 09 вересня 2004 року.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у 2016 році та 10.06.2016 отримав відповідь від приватного нотаріуса про те, що ним пропущений строк для прийняття спадщини.

Отже, позивач після спливу більше як десяти років звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Сам по собі факт відсутності у позивача необхідних документів, які б підтверджували родинні зв`язки з померлим не може свідчити про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для вчасного звернення із заявою про прийняття спадщини. Більш того, об`єктивні відомості про те, що він намагався відновити документи раніше у справі відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення для прийняття спадщини зазначив, що ОСОБА_1 знав про те, що над ОСОБА_3 було встановлено опіку та призначено опікуна ОСОБА_2 проте, після встановлення опіки останні переїхали до іншої місцевості. Місце проживання ОСОБА_3 після переїзду позивачу не було відомо, вказаний факт приховувався, позивач намагався дізнатися про його місце знаходження.

Однак, будь-яких доказів того, що позивач будь-яким чином бажав та намагався дізнатися про місце проживання ОСОБА_3 за його життя матеріали справи не містять.

Та обставина, що позивач звернувся до нотаріуса в 2016 році, через 12 років після смерті ОСОБА_3 , підтверджує лише відсутність спілкування позивача з померлим.

Отже, позивачем не надано безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, що в силу статті 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Таким чином, за таких фактичних обставин справи, та відсутності доказів поважності причини пропуску строку, рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Вимоги позивача про визнання недійсним заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 у даній справі не підлягають задоволенню з тих підстав, що лише у разі надання судом позивачу додаткового строку для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, у позивача виникає право подати, у визначений судом строк, заяву про прийняття спадщини, після чого, у встановленому законом порядку, позивач має право ставити питання про визнання недійсним заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 .

Крім того, звертаючись з вимогою про визнання заповіту недійсним, позивач як на підставу даної вимоги вказав про невідповідність заповіту вимогам закону та послався на недотримання процедури його складання, зазначив, що заповіт не був підписаний заповідачем з мотивів його неграмотності, не писемності, внаслідок чого замість нього цей заповіт за його дорученням повинна була підписувати інша особа, чого не було зроблено. Проте суд, задовольняючи вимогу в цій частині вказавши, що ОСОБА_4 при складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними пославшись на висновок судово-психіатричного дослідження, тим самим самостійно змінивши підстави позову, що є порушенням норм процесуального права.

Згідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що метою встановлення факту родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та позивачем є оформлення спадкових прав після померлого. Пропуск строку на прийняття спадщини не дає права спадкувати майно.

Враховуючи вищевикладене, вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин слід залишити без задоволення, оскільки вона є похідною від вимоги щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, без надання якого факт родинних відносин не породжує правових наслідків.

Суд першої інстанції на зазначені обставини справи увагу не звернув, допустив неповне з`ясування обставин справи, а також порушив норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, тому рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволені позову з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради, Кривобалківської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту, визнання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 02.01.2020.

Головуючий:

Судді: