Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 361/3519/15-ц

провадження №61-13751св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнясправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року у складі судді Селезньової Т. В, ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І.,

Журби С. О., Приходька К. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_4 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив стягнути з відповідачів солідарно борг за договором позики, з урахуванням індексу інфляції, в розмірі 901 783 грн та 3% річних за користування позикою в сумі 72 143 грн, всього 973 926 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору позики, укладеного 27 квітня 2012 року між ним і ОСОБА_2 , останній отримав позику в сумі 524 000 грн, зі строком повернення боргу до 01 серпня

2012 року, про що власноручно склав розписку. У визначений договором строк позичальник борг не повернув і став ухилятись від його повернення.

3. Стягнення боргу з двох відповідачів солідарно мотивував тим, що відповідачі є подружжям, а договір укладався в інтересах сім`ї відповідачів.

4. ОСОБА_2 подав зустрічний позов про визнання договору позики недійсним, який судом залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою ОСОБА_2 та його предсатвника в судове засідання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 18 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 943 703 грн, у тому числі суму позики з урахуванням індексу інфляції 901 783 грн і проценти

41 920 грн, за договором позики, а також судові витрати в сумі 3 776,77 грн, всього 947 479,77 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмиовлено.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами укладено договір позики, позичальник свої зобов`язання не виконав, в зазначені строки гроші не повернув, тому відповідно до чинного законодавства заборгованість за договором позики підлягає стягненню в судовому порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

7. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року залишено без змін.

8. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Касаційна скарга мотивована тим, що суд неправильно застосував норми матеріального права, порушені норми процесуального права. Посилається на безпіставне відхилення місцевим судом клопотання про призначення почеркознавчої експертизи і помилковість висновку про те, що ОСОБА_2 писав розписку, оскільки підпис не його.

11. Призначена апеляційним судом судова експертиза не була проведена через відмову апеляційного суду відкласти розгляд справи для надання

ОСОБА_2 експериментальних підписів, оскільки такі знаходились на попередньому місці проживання останнього в м. Полтаві.

12. Касаційна скарга також містить посилання на те, що суд не приєднав до матеріалів справи оригінал розписки, у зв`язку з чим був позбавлений можливості встановити укладення між сторонами договору позики, зважаючи на те, що ОСОБА_2 заперечує факт існування такої розписки і отримання коштів. Крім того, суд не перевірив майновий стан позивача, а останній не довів навність у нього таких коштів.

13. У касаційній скразі ОСОБА_2 висловив свою незгоду з визначеним судом розміром інфляції.

Доводи інших учасників справи

14. Інші учасники справи своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

16. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18. У березні 2018 року цивільна справа передана до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

19. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

20. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

21. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

22. Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. 27 квітня 2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав позику в сумі 524 000 грн, які зобовязався повернути до 01 серпня 2012 року, про що власноручно склав розписку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

24. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

25. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

26. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення боргу за договором позики, з урахуванням індексу інфляції.

27. Пред`являючи позов, ОСОБА_1 указав на солідарний обов`язок

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по погашенню заборгованості, посилаючись на те, що остані є подружжям, договір укладався в інтересах їх сім`ї.

28. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

29. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

30. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

31. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

32. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

33. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

34. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

35. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

36. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

37. Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

38. Для встановлення солідарного боргового обов`язку подружжя слід, щоб один із подружжя довів у суді, що другий з подружжя був обізнаний про розписку та не заперечував проти такої позики, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї.

39. У справі, яка переглядається, суди встановили правову природу укладеного між сторонами договору, а саме, що зобов`язання випливають з договору позики, за яким борг не повернуто, тому позивач має право на його повернення в судовому порядку.

40. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що

ОСОБА_3 була обізнана про розписку та не заперечувала проти такої позики, а також те, що кошти отримані ОСОБА_2 за договором позики, останнім використані та витрачені в інтересах сім`ї, а відтак, висновок суду про відмову в задоволенні позову до іншого подружжя ОСОБА_3 відповідає вимогам закону та узгоджується з матеріалами справи.

41. З обставин справи слідує, що апеляційним судом призначалась судова почеркознавча експертиза, проте така не проведена у зв`язку з ненаданням відповідачем додатково вільних зразків особистого підпису ОСОБА_2 для дослідження його експертом, що призвело до неможливості проведення експертизи.

42. У ході судового розгляду суд дослідив оригінал розписки та приєднав до матеріалів справи, що спростовує доводи відповідача щодо відсутності оригіналу розписки.

43. Відповідач не спростував належними доказами, що грошові кошти не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, а також, що договір не був укладений взагалі.

44. При визначенні розміру заборгованості судом наведено відповідні розрахунки.

45. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом, а також пов`язуються з необхідністю встановлення обставин, які, на думку заявника, встановлені судом неповно і неправильно. Переоцінка доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

46. При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалене судове рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

47. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

48. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська