Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 755/12638/15-ц

провадження № 61-13176св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк»,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія», Приватне підприємство «Ангропродукт»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» Пантіної Любові Олександрівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року в складі судді Арапіної Н. Є. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» (далі - ПАТ «Український Професійний Банк»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» (далі - ТОВ «ФК «Олімпія»), Приватне підприємство «Ангропродукт» (далі - ПП «Ангропродукт»), про зміну управителя фонду фінансування будівництва, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 27 березня 2014 року рішенням правління ПАТ «Український Професійний Банк» затверджено Правила фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, управителем якого є вказаний банк. 03 жовтня 2012 року між ПАТ «Український Професійний Банк» та ПП «Ангропродукт» укладено угоду про фінансування будівництва. Також між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (як довірителями ФФБ) і ПАТ «Український Професійний Банк» укладені договори про участь у ФФБ. Діяльність управителя ФФБ з довірчого управління коштами за договорами з юридичними та фізичними особами ПАТ «Український Професійний Банк» здійснював на підставі банківської ліцензії № 132 від 18 жовтня 2011 року. 28 травня 2015 року правлінням Національного банку України (далі - НБУ) прийнято постанову № 348, якою ПАТ «Український Професійний Банк» віднесено до неплатоспроможних. Також виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 травня 2015 року № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Український Професійний Банк». У зв'язку з викладеним у позивачів виникли сумніви щодо належного виконання відповідачем своїх обов'язків з управління ФФБ.

На підставі викладеного ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили здійснити заміну управителя ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», з ПАТ «Український Професійний Банк» на ТОВ «ФК «Олімпія»; передати ФФБ виду «А» створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», його документацію у повному обсязі та кошти оперативного резерву цього Фонду від ПАТ «Український Професійний Банк» до ТОВ «ФК «Олімпія»; визнати правонаступником нового управителя ТОВ «ФК «Олімпія» за угодою про фінансування будівництва № 10131-ВСІБ від 03 жовтня 2012 року, іпотечним договором від 03 жовтня 2012 року (зі змінами та доповненнями), договору доручення з відкладальними умовами № 10132-ВСІБ від 03 жовтня 2012 року, договору уступки майнових прав на нерухомість з відкладальними умовами № 10133-ВСІБ від 03 жовтня 2012 року та всіма укладеними з фізичними особами договорами про участь у ФФБ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково. Замінено управителя ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», з ПАТ «Український Професійний Банк» на ТОВ «ФК «Олімпія». Зобов'язано ПАТ «Український Професійний Банк» передати ТОВ «ФК «Олімпія» ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», його документацію в повному обсязі та кошти оперативного резерву цього фонду. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Український ПрофесійнийБанк» не відповідає характеристикам та необхідним умовам управителя ФФБ визначеним у Законі України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», тому не може виконувати взяті на себе зобов'язання, передбачені договорами про участь у ФФБ. Кошти оперативного резерву є частиною ФФБ, у зв'язку з чим кошти такого фонду у повному обсязі мають бути передані в управління іншій фінансовій установі в порядку, встановленому статтею 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Короткий зміст ухвал суду апеляційної та касаційної інстанцій

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2016 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року в частині зобов'язання ПАТ «Український Професійний Банк» передати ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» кошти оперативного резерву Фонду фінансування будівництва виду «А» залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позовна вимога про зобов'язання ПАТ «Український Професійний Банк» передати ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» кошти оперативного резерву ФФБ виду «А» відповідає вимогам закону, тому наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги, що кошти, які обліковуються на рахунках ФФБ підлягають поверненню довірителям в межах ліквідаційної процедури, у порядку визначеному статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про передачу коштів оперативного резерву.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ПАТ «Український Професійний Банк» передати ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» кошти оперативного резерву Фонду фінансування будівництва виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу, залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що в разі ліквідації управителя ФФБ кошти на рахунку ФФБ не включаються до ліквідаційної маси управителя ФФБ і спрямовуються виключно на задоволення вимог довірителів до управителя ФФБ згідно з Правилами ФФБ. Посилання в апеляційній скарзі на приписи статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якими задоволення вимог кредиторів банку здійснюється за рахунок одержаних від реалізації майна банківської установи грошових коштів в порядку черговості, апеляційний суд визнав є необґрунтованими, оскільки спірні кошти не є майном банку, а сформовані довірителями ФФБ і передані управителю в довірчу власність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Професійний Банк» Пантіна Л. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині зобов'язання ПАТ «Український ПрофесійнийБанк» передати до ТОВ «ФК «Олімпія» кошти оперативного резерву, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Під час здійснення ліквідації банку не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Суди не врахували, що задоволення вимог кредиторів банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, зокрема повернення коштів, які обліковуються на рахунках ФФБ, може бути здійснено виключно у процедурі ліквідації банку та в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Законодавець не наділяє суди загальної юрисдикції правом змінювати черговість задоволення кредиторських вимог до неплатоспроможного банку, який визначений спеціальним Законом.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2017 року ТОВ «ФК «Олімпія» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

14 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У справі, яка переглядається, суд установив, що рішенням правління ПАТ «Український Професійний банк» від 27 березня 2014 року (протокол № 52) затверджено Правила Фонду фінансування будівництва виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1.

11 вересня 2013 року між ПАТ «Український Професійний Банк» та позивачами укладено договори про участь у ФФБ, відповідно до яких довірителі на підставі повного визнання ними Правил ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу за вищевказаною адресою, дали згоду на участь у ФФБ виду «А» та взяли на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передати управителю грошові кошти в управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування, а управитель в свою чергу прийняв на себе зобов'язання прийняти в управління кошти відповідно до правил фонду.

Згідно з довідкою ПАТ «Український Професійний Банк» залишок коштів на оперативному резерві згідно з угодою про фінансування будівництва від 03 жовтня 2012 року складає 392 960,65 грн.

Постановою правління НБУ від 28 травня 2015 року № 348 ПАТ «Український Професійний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 травня 2015 року № 107 запроваджено з 29 травня 2015 року тимчасову адміністрацію у ПАТ «Український ПрофесійнийБанк».

Відповідно допостанови Правління НБУ від 28 серпня 2015 року № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Професійний Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 серпня 2015 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедуру ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» розпочато з 31 серпня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини п'ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів вважає, що обставини цієї справи дають підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ця справа містить виключну правову проблему й передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права й формування єдиної правозастосовчої практики.

Установлено, що спір у справі виник з приводу передачі коштів оперативного резерву ФФБ у зв'язку із ліквідацією банку - управителя ФФБ.

Зокрема предметом спору є застосування положень статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» щодо передачі коштів ФФБ (оперативного резерву).

Визначення ФФБ викладено в статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», зокрема зазначено, що це кошти, передані управителю ФФБ в управління, які використані чи будуть використані управителем у майбутньому на умовах Правил фонду та договорів про участь у ФФБ.

Управителем ФФБ у цій справі є ПАТ «Український Професійний Банк», в якому з 29 травня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 31 серпня 2015 року розпочато процедуру ліквідації вказаного банку.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» цей Закон встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю.

Разом з тим, банк у стані тимчасової адміністрації та ліквідації у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України № 1581/21893 від 14 вересня 2012 року (далі - Положення).

Такий же висновок щодо застосування норм матеріального права зазначено і у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року у справі № 711/2644/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 362/7975/15-ц.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлено, що за рішенням суду, що набрало законної сили, прийнятим за зверненням довірителів ФФБ або відповідного органу, що здійснює нагляд та регулювання діяльності управителя, у зв'язку з порушенням управителем законодавства про фінансові послуги ФФБ може передаватися в управління іншій фінансовій установі, що відповідає вимогам цього Закону, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До нового управителя переходять усі права та обов'язки щодо довірителів цього ФФБ та відповідного забудовника.

Частиною другою статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що в разі ліквідації управителя ФФБ кошти на рахунку ФФБ не включаються до ліквідаційної маси управителя ФФБ і спрямовуються виключно на задоволення вимог довірителів до управителя ФФБ згідно з Правилами ФФБ.

Для реалізації зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 490 затверджено Порядок передачі фонду фінансування будівництва або фонду операцій з нерухомістю в управління іншій фінансовій установі за рішенням суду, яким, зокрема, врегульована процедура передачі новому управителю документів та майна (коштів) ФФБ або ФОН.

Крім того, підпунктами 1.2 та 1.3 пункту 1 розділу І Положення (тут і далі у редакції, чинній станом на момент виведення банку з ринку) визначено, що дія цього Положення поширюється, зокрема, на всі банки, зареєстровані відповідно до законодавства України, у разі віднесення їх до категорії неплатоспроможних, та регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Підпунктом 4.18 пункту 4 (Заходи із задоволення вимог кредиторів) розділу V Положення визначено, що іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку або є забезпеченням виконання зобов'язань за іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю, емітентом яких є банк, а також кошти на рахунку фонду фінансування будівництва або майно фонду операцій з нерухомістю, у тому числі кошти на його рахунку, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку. Розпорядження цими активами здійснюється відповідно до Законів України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

При цьому, чотирнадцятим абзацом підпункту 4.18 пункту 4 розділу V Положення передбачено, що при цьому у разі ліквідації банку - управителя фонду фінансування будівництва кошти на рахунку такого фонду фінансування будівництва спрямовуються виключно на задоволення вимог довірителів до банка - управителя фонду фінансування будівництва. Банк, що ліквідується, включає такі вимоги до сьомої черги вимог кредиторів у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та цим Положенням.

Отже, за загальним правилом для задоволення вимог довірителів ФФБ у повному обсязі ліквідатор під час ліквідаційної процедури фінансової установи - управителя на виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має реалізувати частину майна банкрута, яке за законодавством є джерелом формування ліквідаційної маси, а ліквідаційна маса має використовуватися для задоволення вимог кредиторів відповідно до визначеної черговості.

В матеріалах справи відсутня інформація про те, що позивачі звертались до банку із вимогами про включення їх до реєстру кредиторів. Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, позивачі (довірителі ФФБ) керувались нормою статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Положення.

Таким чином, при застосуванні норми частини другої статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» виникає проблема, яка полягає у суперечливості правозастосування, оскільки вказана норма встановлює інший порядок щодо передачі коштів під час ліквідаційної процедури фінансової установи - управителя, ніж визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів вважає, що норма частини другої статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» є неоднозначною та потребує роз'яснення щодо її застосування з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-254цс18) висловила правову позицію про те, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком (в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації) зобов'язань перед кредиторами, норми Закону є спеціальними; Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах. Запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури його ліквідації унеможливлюють стягнення з банку коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16 (провадження № 12-20гс18) зазначено аналогічний за змістом висновок про те, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у постанові справі № 757/56680/16-ц (провадження № 14-267цс18) також зазначила, що спеціальними законами у сфері ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закон України «Про банки і банківську діяльність».

Крім того, у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 761/2512/18Велика Палата Верховного Суду зазначила аналогічний за змістом висновок, зокрема те, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Таких же висновків, що є аналогічними за змістом вказаним вище, щодо застосування норм матеріального права дійшли колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 308/3408/15-ц та від 19 грудня 2018 року у справі № 607/19121/15-ц.

Зазначене якраз і свідчить про виключну правову проблему, оскільки з вище перелічених судових рішень Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду вбачається пріоритетність застосування спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим Положення, яке прийнято на виконання пункту 13 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить пункти, які по-різному визначають порядок розпорядження коштами ФФБ у разі ліквідації банку - управителя ФФБ.

При оцінці ефективності механізму забезпечення єдності судової практики Європейський суд з прав людини звертає увагу на ряд обставин: можливість заінтересованої особи самостійно, а не за допомогою сторонніх осіб, скористатися таким механізмом, в тому числі оскаржити конфліктуюче рішення до вищестоящого суду, наявність вищестоящого суду, який має як повноваження щодо забезпечення єдності судової практики (Tudor Tudor v. Romania, no. 21911/03, § 29, 24 March 2009), так і відповідні засоби для цього (Rakic and Others v. Serbia, § 43, 5 October 2010), існування інших дієвих процедур. Як приклад, позитивно були оцінені процедура направлення запиту нижчестоящого суду до вищестоящого з метою роз'яснення неоднозначної норми (Remuszko v. Poland, 1562/10, § 95, 16 July 2013), винесення вищестоящим судом обов'язкової для нижчестоящих судів постанови зі спірних питань судової практики (Albu and Others v. Romania, nos. 34796/09, § 41-43, 10 May 2012).

Колегія суддів вважає, що: 1) справа має принципове значення; 2) судове рішення Великої Палати Верховного Суду необхідне для подальшого розвитку права або забезпечення єдності судової практики, оскільки справа має принципове значення, так як йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також прийняття і застосування нових законів з метою завбачливого прояснення незрозумілих правових питань за допомогою рішення на авторитетному рівні.

З урахуванням наведеного, з метою формування єдиної судової практики застосування законодавства, забезпечення єдності національного права та однакового застосування законів усіма судами, є підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п'ятою статті 403 ЦК України.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія», Приватне підприємство «Ангропродукт», про зміну управителя фонду фінансування будівництва, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» Пантіної Любові Олександрівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

В. М.Сімоненко

І. М.Фаловська