Дата документу 31.01.2019
Справа № 501/1581/18
РІШЕННЯ
31 січня 2019 року м. Чорноморськ, Одеської області
Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Смирнова В.В.,
при секретарі - Кочкіній О.В.,
розглянувши у спрощеному відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську цивільну справу:
відповідача: Державного реєстратора ОСОБА_2, ОСОБА_3 обласна філія КП «Центр державної реєстрації»
відповідача: Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
третя особа: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області
представник позивача: ОСОБА_4
представника відповідача 2: ОСОБА_5
вимоги позивача: про визнання противоправним та скасування рішення про реєстрацію права власності
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції заявника та представника позивача.
14 червня 2018 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до суду із заявою про визнання противоправним та скасування рішення про реєстрацію права власності.
Заява обґрунтована тим, що 11 травня 2007 року між заявником та банком АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання кредиту № 661/06-514, за яким банк надав грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, зі сплатою 13 відсотків за користування кредитом, строком до 10 травня 2017 року.
У забезпечення цього договору був укладений іпотечний договір від 11 травня 2007 року, за умовами якого заявник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: перукарню, загальною площею 42,2 м2, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська 18/105 Н, вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 554086 гривень, що складає еквівалент 109720 доларів США по курсу НБУ на день укладення угоди.
Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідач ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позову, надали до суду відзиви на позовну заяву.
Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не зявились, про причини неявки не повідомили.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
1. Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 (а.с.54-63).
2. Клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 (а.с. 71)
3.Відзив на позовну заяву від представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 76-80)
4.Розпорядження Іллічівського міського суду Одеської області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ (а.с. 89)
5.Протокол повторного автоматизованого розподілу судових справ (а.с. 90)
6.Заява представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 102)
7.Заява від позивача про розгляд справи за її відсутності (а.с. 109)
8.Клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи (а.с. 115)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18 червня 2018 року суддею Максимович Г.В. було відкрито провадження по справі.
Ухвалою від 28 серпня 2018 року суддею Смирновим В.В. прийнято до свого провадження цивільну справу.
Ухвалою від 06 грудня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.
11 травня 2007 року між заявником та банком АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання кредиту № 661/06-514, за яким банк надав грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США,зі сплатою 13 відсотків за користування кредитом, строком до 10 травня 2017 року.
У забезпечення цього договору був укладений іпотечний договір від 11 травня 2007 року, за умовами якого заявник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: перукарню, загальною площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська 18/105 Н, вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 554086 гривень, що складає еквівалент 109720 доларів США по курсу НБУ на день укладення угоди.
14 червня 2012 року було змінено найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» на ПАТ «Укрсоцбанк», який є його правонаступником.
19 березня 2018 року робітниками банку надано заявнику копію інформаційної довідки, з якої вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до державного реєстратора ОСОБА_2 в ОСОБА_3 філії КП «Центр державної реєстрації» з заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.
30 жовтня 2017 року державним реєстратором ОСОБА_2 в ОСОБА_3 філії КП «Центр державної реєстрації» було прийнято рішення № 37896255 від 02.11.2017 року, на підставі якого було внесено відповідний запис до реєстру та ПАТ «Укрсоцбанк» став власником майна заявника, яке розташоване за адресою : Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська 18/105 Н.
V. Оцінка Суду.
Банки використовують один з ефективних способів - перереєстрація права власності на предмет іпотеки з подальшим контролем над таким майном.
Банки мають право таке робити на підставі положень договорів іпотеки, і дуже сильно дивуються, коли позичальники або майнові поручителі отримують позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за іпотекодержателем.
Такі дії спрямовані на ефективне повернення заборгованості, що виникла з простроченням оплати кредиту.
Розглянемо один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачений статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а саме: визнання за кредитором права власності на іпотечне майно, адже судова практика з цього питання в останні роки була досить суперечливою.
Отже, необхідно розібратися з методами, які банк може використовувати для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, стаття 33 Закону України «Про іпотеку» вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого листа нотаріуса або за договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
При цьому використання позасудових способів регламентовано статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), а саме - вони можуть бути реалізовані шляхом:
-надання права іпотекодержателя зареєструвати на себе право власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону;
-надання права іпотекодержателя продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій третій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону.
Що ж стосується судових способів, то вони передбачені статтею 39 і 41 Закону, де зазначено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, передбаченої статтею 38 Закону, тобто надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій третій особі.
Тобто стаття 38 Закону є комбінованою і може стосуватися як судового, так і позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду в порядку, зазначеному статтею 37 Закону (шляхом визнання права власності за іпотекодержателем), чинним Законом не передбачено.
Суть проблеми, пов'язаної з цією статтею, полягає в тому, що банки та інші фінансові установи масово подавали і подають позовні заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки до вимог про реєстрацію права власності за ними, хоча такий спосіб і не передбачений законом. Судова практика при цьому залишалася дуже неоднозначною. Більш того, ситуація була погіршена Верховним Судом України, який у своїй постанові №6-1219цс16 від 14 вересня 2016 року прийшов до наступного висновку: «Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України« Про іпотеку »звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого запису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя ».
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, в якій передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає тільки в статтях 335 і 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається на іншим не забороненим законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України, слід зробити висновок, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки : судовий (на підставі рішення суду) і два позасудових способу захисту (на підставі виконавчого листа нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або з відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.
При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).
Верховний Суд України неодноразово підтримував позицію, що судами дійсно були порушені норми матеріального права, адже Законом не передбаченого такого способу судового захисту, проте в зв'язку з тим, що права кредитора порушені, то суди нижчих інстанцій правильно роблять, задовольняючи позовні заяви, адже порушене право підлягає захисту.
Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, сторони встановлюють самостійно в договорі.
З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України в контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем ».
Тобто Верховний Суд вказав на неможливість судового використання статті 37 Закону та зазначив, що такий спосіб може бути реалізований фінансовою установою тільки в позасудовому порядку на підставі відповідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.
Тобто, щоб реалізувати статтю 37 Закону, іпотекодержателю необхідно в порядку, передбаченому статтею 35 Закону, направити іпотекодавцю вимогу про усунення порушень основного зобов'язання (іпотечне повідомлення), яке повинно бути виконано протягом 30 (тридцяти) днів (за споживчими кредитами - 60 ( шістдесят) днів) з моменту отримання. Потім з даним повідомленням і відповідним застереженням в договорі іпотеки кредитор може звернутися до нотаріуса для перереєстрації права власності. Тільки при наявності двох вищезгаданих елементів нотаріус може здійснити реєстрацію права власності за іпотекодержателем.
У підсумку ми маємо ситуацію, коли у фінансових установ забрали один з ефективних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, адже реалізація статті 37 Закону в позасудовому порядку досить складний процес на шляху якого може зустрітися велика кількість перешкод: боржник або майновий поручитель не отримали іпотечного повідомлення; в реєстрі прав відсутній запис про право власності; у іпотекодержателя відсутні оригінали правовстановлюючих документів; на предмет іпотеки накладено арешт не на користь іпотекодержателя. Але з іншого боку правовий висновок Верховного Суду усуне величезну діру в судовій практиці, уніфікує її і зробить наступні рішення судів нижчих інстанцій більш передбачуваними.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора ОСОБА_2 ОСОБА_3 обласної філії КП «Центр державної реєстрації», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», третя особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про визнання противоправним та скасування рішення про реєстрацію права власності задовольнити.
Скасувати постанову державного реєстратора ОСОБА_2 ОСОБА_3 обласної філії КП «Центр державної реєстрації» про державну реєстрацію права та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 37896855 від 02.11.2017 року.
Скасувати запис про право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення № 37896255 від 02.11.2017 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.В. Смирнов