Провадження № 2/369/332/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2019 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Головатюк В.В.

за участі позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ордеру, виданого на нього та його сімю, яка складалась з пяти чоловік: він (власник особового рахунку), колишня дружина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 Шлюб між ним та ОСОБА_2 був розірваний у вересні 2011 року. А у жовтні 2011 року відповідачка забрала всі свої речі та виїхала з квартири. За час відсутності відповідач квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач не проживає без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов.

У судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала. Відзив до суду не подала. Суду пояснила, що дійсно після розірвання шлюбу вона забрала речі та виїхала з помешкання, з того часу там не проживала, перешкод у користуванні не мала, вселитись не намагалась. Витрати на утримання майна, як сплату комунальних послуг, так і на ремонт, не несла, але тільки через те, що позивач не звертався до неї з таким проханням. Разом з тим, просила врахувати, що квартира також надавалась і на неї, за час шлюбу вона працювала та вкладала і кошти, і власну працю в догляд за квартирою. В даний час проживає в помешканні, де не має змоги зареєструватись, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені. Просила відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 проти позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що її мати ОСОБА_2 після розірвання шлюбу зібрала свої речі та виїхала з квартири. З того часу в квартирі не проживала, витрати не несла, жодних перешкод не мала, оскільки приходила до них в гості. Просила задоволити позов.

У судове засідання ОСОБА_4 не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, письмових пояснень до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав ордер на жиле приміщення на сімю з пяти чоловік: він (власник особового рахунку), колишня дружина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №1295 від 01 листопада 2018 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. За даною адресою не проживає.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.

Відповідач по справі не є членами сімї наймача, є колишнім членом сімї наймача.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сімї права користування займаним приміщенням.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, не мав перешкод в користуванні і спірним житловим будинком, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила, з заявами про вселення на спірну житлову площу не зверталась.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав понад шість місяців, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України дає підстави суду визнати відповідача такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Виготовлення повного тексту рішення відкласти до 20 лютого 2018 року.

Суддя Н.С. Пінкевич