Справа №463/578/19
Провадження №2/463/843/19
УХВАЛА

судового засідання

10 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Онищака М.П.

розглянувши в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 08.02.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено сторонам та третій особі строк для подання відзиву, відповіді на відзив, письмових заперечень та письмових пояснень щодо позову та відзиву. Підготовче засідання призначено на 25.02.2019р.

Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 08.02.2019р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову у даній справі.

В підготовче засідання 25.02.2019р. позивач не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила. Натомість, третя особа ОСОБА_3 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні, однак жодних документів на підтвердження такої обставини надано не було. Враховуючи те, що позивач не з`явилась в підготовче засідання вперше, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України розгляд справи було відкладено на 19.03.2019р.

В наступне підготовче засідання позивач подала заяву про відвід головуючого, мотивуючи тим, що головуючим в ухвалі Личаківського районного суду м. Львова від 08.02.2019р. висловлено позицію щодо спірних правовідносин та крім цього, головуючий в минулому розглядав цивільну справу № 463/5150/15-ц, у якій предметом спору була спірна квартира.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Всупереч зазначеній нормі, незважаючи на те, що апеляційна скарга на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 08.02.2019р. подана позивачем 20.02.2019р., що стверджується відповідними даними Комп`ютерної програми «Д-3», згадана вище заява про відвід подана лише 19.03.2019р., що унеможливило проведення підготовчого засідання цього дня.

Зокрема, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2019р. заявлений відвід визнано необґрунтованим і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України вирішення питання про відвід передано іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Шеремети Г.І. від 21.03.2019 в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого відмовлено. При цьому, відмовляючи в задоволенні заяви про відвід суд зазначив, що за правилами ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У зв`язку з цим, чергове підготовче засідання призначено на 09.04.2019р. про що сторонам направлено відповідну судову повістку, яку позивач та третя особа отримали 30.03.2019р., що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.73).

Незважаючи на це, позивач в підготовче засідання 09.04.2019р. не з`явився та не повідомив причин неявки, що зумовило відкладення розгляду справи на 31.05.2019р., оскільки неявка останньої не була повторною.

В підготовче засідання 31.05.2019р. позивач не з`явилась та не повідомила про причини неявки, однак безпосередньо в день цього засідання засобами електронного зв`язку скерувала до суду заяву про відвід головуючого з підстав, які аналогічні тим, що вказані у її заяві про відвід від 19.03.2019р., зазначивши додатково про скерування скарги до ВРП на дії головуючого щодо винесення ухвали від 08.02.2019р. про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки такий відвід по суті заявлено повторно з підстав, розглянутих раніше, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 39 ЦПК України ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31.05.2019р. заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого від 31.05.2019р. залишено без розгляду. Враховуючи неявку позивача в підготовче засідання 31.05.2019р., після залишення без розгляду заяви про відвід головуючого таке засідання відкладено на 26.06.2019р.

Як і в попередньому випадку, 26.06.2019р., тобто в день підготовчого засідання позивач ОСОБА_1 втретє подала заяву про відвід головуючого, мотивуючи таку заяву незгодою з ухвалою суду від 08.02.2019р. про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 39 ЦПК України ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09.07.2019р. заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого від 26.06.2019р. залишено без розгляду.

В наступне підготовче засідання, а саме 06.09.2019р. позивач не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про відвід головуючого, мотивуючи тим, що незгодна з діями судді у даній справі і у зв`язку з цим звернулась з відповідною скаргою до Президента України, яку долучила до заяви про відвід.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 39 ЦПК України ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2019р. заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого від 06.09.2019р. залишено без розгляду.

Як і в попередніх випадках, у зв`язку з неявкою позивача та необхідністю повідомити її про результат вирішення заяви про відвід підготовче засідання відкладено.

Внаслідок таких дій позивача підготовче засідання у даній справі на даний час не проведено, та крім цього, залишається не вирішеним клопотання відповідача про забезпечення відшкодування майбутніх витрат відповідача за професійну правничу допомогу.

Згідно вимог частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України в чинній редакції одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України)

За змістом частини першої ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

В розумінні зазначених норм закону, під зловживанням правом слід розуміти особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у процесуально шкідливих вчинках учасника справи, у використанні ним недозволених конкретних форм у межах дозволеного процесуальним законом типу поведінки, що суперечить завданням цивільного судочинства та цільовому призначенню права.

Аналогічної позиції щодо сутнісного розуміння поняття зловживання правом дотримується ЄСПЛ, який у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

При цьому, у рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, а також вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Крім того, у справі «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії» (заява № 16812/17) ЄСПЛ висловився про те, що безпідставні звинувачення суддів в упередженості та скарги на них до дисциплінарних органів можуть бути оцінені як спроби паралізувати здійснення правосуддя, та зрештою зіграти проти самих скаржників.

Однак, внаслідок дій позивача, а саме неявки в підготовче засідання що супроводжується поданням нею завідомо безпідставних заяв про відвід головуючого з одночасним поданням скарги на дії головуючого до різних, в тому числі не дисциплінарних інституцій, а також подання таких заяв з порушенням вимог ч. 3 ст. 39 ЦПК України щодо строку подання заяви про відвід унеможливлює проведення підготовчого засідання у визначені процесуальним законом строки та призводить до порушення прав відповідача.

Згідно частини четвертої цієї статті, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з ідеї про те, що саме до обов`язків національних органів влади належить недопущення неналежної та такої, що сприяє затягуванню розгляду справи поведінки сторони цивільного провадження (рішення від 03.03.2011р. у справі «Колесникова проти України», п. 30). При цьому, знайшовши у цій справі ознаки порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо тривалості провадження поза межами розумного строку, ЄСПЛ також звернув увагу на те, що суди, маючи в своєму розпорядженні механізми протидії зловживанню процесуальними права не вжили будь-яких заходів для покарання сторони, яка зловживає своїми правами з метою унеможливлення розгляду справи.

Аналогічні причини порушення п. 1 ст. 6 Конвенції щодо тривалості провадження поза межами розумного строку ЄСПЛ констатував під час розгляду справи «Смірнова проти України» (рішення від 08.11.2005р., п. 69).

Заходами процесуального примусу, згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Одним з таких заходів, згідно п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України є накладення штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Згідно ч. 9 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Оскільки в справі яка розглядається внаслідок недобросовісних дій позивача суд позбавлений можливості провести розгляд справи, в тому числі підготовче засідання у визначений законом строк, такі дії позивача, які вчинені нею безпосередньо перед початком підготовчого засідання, судом розцінюються як недобросовісне використання наданих законом процесуальних прав на подання заяви про відвід, які спрямовані на затягування розгляду справи та фактично унеможливлюють здійснення судом першої інстанції своєчасного розгляду справи протягом розумних строків.

В такому випадку, відповідно до вимог ст. 148 ЦПК України, з метою спонукання позивача до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання процесуальними правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 штраф, а враховуючи тривалість та систематичність цієї поведінки та вчинення таких дій після того, як завершились процесуальні строки для подання доказів і суду надано відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та письмові пояснення накласти його у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» на 1 січня 2019 року, що в загальному, становить 3842 грн.

Одночасно слід роз`яснити позивачу, що у випадку повторення аналогічної поведінки, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 148 ЦПК України, на нього може бути накладено штраф у розмірі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, слід роз`яснити, що згідно вимог ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного на керуючись ст. ст. 148, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету, де стягувачем виступає Державна судова адміністрація України, штраф у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн.).

Дані про стягувача: Державна судова адміністрація України, м. Київ, вул. Липська, 18/5, реквізити платежу: отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6007, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Дані про боржника: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду складена та підписана 10.09.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.