ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/722/19 Справа № 209/5124/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ПАТ «Укрсоцбанк» посилалися на те, що 04 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №105/6-313-8, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 88500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних з кінцевим терміном повернення 03 серпня 2018 року. Відповідно до умов договору банк виконав свої зобов`язання за договором та видав ОСОБА_1 кредитні кошти в повному обсязі. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір № 105/24-196-8 від 04 серпня 2008 року, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок, загальною площею 261,6 кв.м., житловою площею 101,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого, за погодженням сторін, становила 858450,00 грн. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року у справі № 958/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 940388,23 грн. та витрати, пов`язані з вирішенням спору Третейським судом в сумі 9803,88 грн. Вважають, що проценти за кредитом та неустойка підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було. Заборгованість відповідача за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року станом на 19 грудня 2017 року, з урахуванням трирічного строку, що передував зверненню до суду та рішенням третейського суду, становить 84442,30 доларів США та 1127258,30 грн., а саме: 84442,30 доларів США - заборгованість за відсотками, 548370,01 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, 578888,29 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь (т.1 а.с. 1-2, 184-186).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т.1 а.с.226-229).

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду від 18 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається 04 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №105/6-313-8, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 88500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних з кінцевим терміном повернення 03 серпня 2018 року Відповідно до п.1.2 кредит надавався на поточні потреби (т.1 а.с. 5-8).

Згідно пунктів 3.3.7, 3.3.8, 3.3.14 кредитного договору відповідач зобов`язалася сплачувати відсотки за використання кредиту в порядку, визначеному пунктами 1.1.1, 2.4, 2.10 договору та комісію в розмірах та в порядку, визначених договором; забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктами 1.1., 2.4, 3.3.14 договору; достроково повернути кредит, нараховані відсотки, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеня, штраф) у випадках, визначених пунктами 2.7.3, 3.2.3, 5.4 цього договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення строків сплати відсотків, визначених пунктами 1.1., 3.2.3, 3.3.14 договору, відповідач зобов`язалася сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період.

Згідно п. 3.2.3 договору кредиту №105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року у разі невиконання позичальником своїх обов`язків за цим Договором, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту (траншів кредиту), нарахованих процентів, сплати можливих штрафних санкцій.

Відповідно до умов договору позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі та видав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 88500 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язання 04 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 105/24-196-8, відповідно до умов якого відповідач передала в іпотеку банку житловий будинок, загальною площею 261,6 кв.м., житловою площею 101,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого, за погодженням сторін, становила 858450,00 грн. (т.1 а.с. 11-13).

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи у 2010 році ПАТ «Укрсоцбанк» звернулися до третейського суду із позовом про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 .

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року у справі № 958/10 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №105/6-313-8 від 04 серпня 2008 року в сумі 940388, 23 грн. та 9803,88 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом (т.1 а.с. 30-34, 122-124).

Зазначене рішення третейського суду є чинним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа. Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року по справі № 958/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 940388, 23 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом в сумі 9803, 88 грн (т.1 а.с.36).

З відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, спецрозділу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та електронного архіву виконавче провадження з виконання рішень судів про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у Дніпровському ВДВС не відкривалось та стягувач - ПАТ «Укрсоцбанк» до відділу із відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження не звертався (т. 2 а.с. 37).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» (ч.1 ст.6 цього закону доповнено п.14 згідно із законом №2983-VI), третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Спори між кредитодавцем та позичальником за договором про надання споживчого кредиту відповідно до п.14 ст.6 Закону України "Про третейські суди" не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03 лютого 2011 року №2983-VІ "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчисті справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захситу прав споживачів, у тому числі споживачів банку (кредитної спілки).

Слід зазначити, вказане рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків було постановлено третейським судом - 02 серпня 2010 року, тобто до прийняття Закону України від 03 лютого 2011 року №2983-VІ "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам".

З моменту ухвалення рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 серпня 2010 року, яке є чинним та яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - площину виконання судового рішення, які врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження».

Звернувшись до суду у вересні 2014 року з даним позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 84442,30 доларів США та 1 127 258 грн. 30 коп., а саме: за відсотками - 84442,30 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 548370 грн. 01 коп, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 578888 грн. 29 коп. (т.1 а.с. 184-186).

Звернувшись до третейського суду із позовом у 2010 році про стягнення суми заборгованості з відповідача за вказаним кредитним договором банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором.

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки після звернення до третейського суду, ухвалення третейським судом 02 серпня 2010 року рішення, яке є чинним, позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі.

З розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що нарахування заборгованості за відсотками, комісією та пені проведено банком після 02 серпня 2010 року (т.1 а.с. 187-189).

Із зазначеним позовом у даній справі банк звернувся до суду у вересні 2014 року.

Таким чином, після після звернення до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів, ухвалення третейським судом 02 серпня 2010 року рішення про стягнення всієї суми заборгованості на вказаний період часу, банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, кредитний договір припинив свою дію та банк втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором, комісії та пені, оскільки, нарахування відсотків за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» у зв`язку з необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді