РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/605/18

Провадження № 22-ц/4815/865/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ПАТ КБ "ПриватБанк",

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 квітня 2019 року (ухвалене у складі судді Ральця Р.В.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

03 квітня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 29.09.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі і надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв`язку з порушеннями ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.02.2018 року за ним рахується заборгованість в сумі 63866 грн. 80 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4868 грн. 31 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 52169 грн. 12 коп., заборгованості за пенею - 3550 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (фіксована складова) - 250 грн. та штрафу (процентна складова) - 3029 грн. 37 коп.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 63866,80 грн.

18 травня 2018 року представником ОСОБА_1 адвокатом Рідченко М.В. подано зустрічний позов до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав жодного документу в якому було б зазначено розмір наданого кредитного ліміту та умови надання даного кредиту.

У заяві про отримання кредиту вказано дату заяви та дату отримання картки 14.11.2007 року, що підтверджено підписом ОСОБА_1 , а працівником банку в розділі "Відмітки банку" зазначено дату відкриття рахунку - 29.09.2007 року. Тому є не зрозумілим коли саме було видано кредит ОСОБА_1

Додає, що під час підписання заяви на видачу кредиту, ОСОБА_1 виповнилося повних 17 років, тобто кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності. Докази, щодо надання згоди батьками ОСОБА_1 на укладення цього кредитного договору в ПАТ КБ "ПриватБанк", відсутні.

Тому, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитний договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний судом недійсним.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 січня 2019 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір б/н від 29.09.2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що на момент підписання кредитного договору, ОСОБА_1 був неповнолітній. Характер кредитних правовідносин, які передбачають обов`язок позичальника регулярно в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту, не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків або піклувальників.

08 травня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" подано апеляційну скаргу на рішення суду, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення його позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час укладення кредитного договору відповідачу було повних 17 років та ним було укладено дрібний побутовий правочин, який спрямований задовольняти його побутові потреби, а батьки не заявляли претензій до банку, тому правочин вважається схваленим.

Заборгованість за кредитним договором виникла в 2013 році, а на той час відповідачу виповнилося 18 років.

06 червня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Рідченко М.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір з неповнолітньою особою, в стані неповної цивільної дієздатності, а докази надання згоди батьків на укладення цього договору відсутні.

Кредитний договір не можна віднести до дрібного побутового правочину.

Просила суд про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року ОСОБА_1 підписано заяву на отримання кредиту у ПАТ КБ "ПриватБанк" та отримано кредитну картку № НОМЕР_1 . Кредитний рахунок ОСОБА_1 відкрито 29.09.2007 року (а.с. 7).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість у розмірі, станом на 28.02.2018 року - 63866,80 грн, яка складається з 4868,31 грн - заборгованість за кредитом; 52169,12 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3550 грн - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн - штраф (фіксована частина); 3029,37 грн - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29.09.2007 року (а.с. 5).

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 був неповнолітнім (йому було 17 років), що підтверджується відміткою про дату народження у паспорті, серії НОМЕР_2 , виданого Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області 18 серпня 2006 року (а.с. 31).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями частин першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), що передбачено ч. 1 ст. 34 ЦК України.

Статтею 32 ЦК України встановлено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

ПАТ КБ "ПриватБанк" не доведено, а судом не встановлено факту надання батьками ОСОБА_1 згоди на укладення ним кредитного договору.

Таким чином, кредитний договір № б/н від 29.09.2007 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" є правочином, що вчинений ОСОБА_1 за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оспорюваний кредитний договір належить до дрібних побутових правочинів, які неповнолітня особа може вчиняти самостійно, не заслуговують на увагу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

Як правильно встановлено місцевим судом, характер кредитних правовідносин, які передбачають обов`язок позичальника регулярно в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів.

Оскільки, у момент вчинення правочину його сторони не дотрималися вимогч. 2 ст. 203 ЦК України, то згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 29.09.2007 року кредитний договір підлягає визнанню недійсним.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним та відмовлено у задоволенні первісно позову ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення кредитної заборгованості.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич