Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1866/18

Провадження № 2/126/130/2019

"11" лютого 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок АДРЕСА_1, що складається з: А - житловий будинок глинобитний, загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 28.1 кв.м; а - веранда; Б - сарай; В - гараж; В під.- погріб; 1-3 споруди; земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_3, на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 13 червня 2006 року №278, площею 1, 3842 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Маньківської сільської ради вартістю 30176 грн.

Позивач стверджує, що проживав зі спадкодавицею в незареєстрованому шлюбі з 15.09.2005 року за адресою АДРЕСА_1, та є спадкоємцем майна покійної за законом, прийняв спадщину, але не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні відносини з померлою. А тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю, просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача Маньківської сільської ради- сільський голова ОСОБА_4 надав до суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради .

Представник відповідача Красносільської сільської ради - Пустовіт І.Я. надав до суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Красносілка Бершадського району Вінницької області померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, та земельну ділянку, площею 1,3842 га розташовану на території Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

З довідки Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області №462 від 18.06.2018 року вбачається , що у померлої ОСОБА_3 таких спадкоємців, як малолітні, неповнолітні, недієздатні особи або особи дієздатність яких обмежена немає. Також за наявними у виконкомі Красносільської сільської ради відомостями спадкоємців першої черги немає. Особою з якою ОСОБА_3 проживала спільно, вела спільне господарство, але не перебувала у зареєстрованому шлюбі є ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає з 15.09.2005 року по даний час за адресою : АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2018 року № 305/02-31 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв"язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв'язки з померлою .

З витягів (виписок) із погосподарської книги №8 Красносільської сільської ради за 2001-2005 року, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 15.09.2005 року зареєстровані та проживали за адресою :АДРЕСА_1.

Крім того, факт постійного проживання однією сім"єю позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується довідками Красносільської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 461 від 18.06.2018 року, № 85 від 22.01.2018 року, № 51 від 09.01.2018 року.

Окрім того, представниками відповідачів, у заявах про визнання позову, було визнано обставини щодо постійного проживання позивача разом з ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім"єю з 15.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання позивача разом з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім"єю з 15.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто не менше п'яти років до часу відкриття спадщини знайшов своє підтвердження в суді, а тому позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Факт встановлюється для оформлення заявником спадкових прав.

Однак вимога позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи , які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Позивач стверджує, що підставою для звернення до суду для захисту свого права стала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв'язки.

Зміст постанови нотаріуса, а також заявленого позивачем спору не дає підстави для висновку про наявність спору між спадкоємцями стосовно спадщини, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину є виключно відсутність доказів на підтвердження факту родинних відносин із спадкоємцем.

В п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

В листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику з розгляду цивільних справи про спадкування» роз'яснив, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини. Судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч.2 ст.1270, ст.1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Всупереч наведеному позивач не довів, що у нього існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому (нотаріальному) порядку після надання нотаріусу усіх необхідних документів , зокрема рішення суду про встановлення факту проживання однією сім"єю з спадкодавцем.

Статті 12, 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність факту порушення, невизнання або оспорювання права позивача на спадкування після смерті ОСОБА_3 на час звернення до суду з даним позовом, позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1, права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 13, 229, 264, 265, 273, 268, 315 ЦПК України, ст. 1216,1264 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім'єю в період з 15.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Губко