Номер провадження: 22-ц/813/2665/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одесипро забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Шепітко І.Г. 30 жовтня 2018 року у м. Одесі,

встановила:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с. 1-3).

Одночасно з позовом, ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про забезпечення позову, посилаючись на те, що незабезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення (а.с. 13-14).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2007 року. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації прав або нотаріусам відносно об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2017 року (а.с. 24-25).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано, хто є власником майна, на яке накладено арешт. Так, згідно правовстановлюючих документів, доданих до апеляційної скарги, власником земельної ділянки площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , станом на час постановлення оскаржуваної ухвали був ОСОБА_1 (а.с. 28-29).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, та просила стягнути ОСОБА_3 борг у розмірі 2 000 000 гривень.

Разом із позовною заявою, позивачка подала клопотання про забезпечення позову, згідно якого просила суд:

- накласти арешт на земельну ділянку площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2007 року;

- заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації прав або нотаріусам відносно об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2017 року.

При цьому, ОСОБА_2 вважала, що незабезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2007 року. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації прав або нотаріусам відносно об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,250 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого Крижанівською сільською радою Лиманського району Одеської області 24 квітня 2017 року.

Однак, колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги відповідність обраного заходу забезпечення заявленим позовним вимогам, при цьому враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені застосуванням відповідних заходів.

Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що, вирішуючи питання про накладення арешту на земельну ділянку, суд першої інстанції належним чином не з`ясував, хто є дійсним власником вказаного нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,250 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер: НОМЕР_1 .

Так, згідно наявної у матеріалах справи копії Договору купівлі-продажу від 04 вересня 2018 року, ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 земельну ділянку земельної ділянки площею 0,250 га, яка належить продавцю на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_2 , виданим Крижанівською сільською радою Комінтернівського (Лиманського) району Одеської області 24 квітня 2007 року. Місце розташування земельної ділянки, згідно договору, - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Таким чином, постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не визначився з суб`єктним складом правовідносин, тобто не визначив, хто і на яких правових підставах володіє нерухомим майном, на яке накладене арешт, не врахував, що даний арешт міг бути накладений на майно, належне на праві власності фізичній особі, яка не є учасником спірних правовідносин.

При вказаних обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання про заміну заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року - скасувати. Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 05.07.2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе