Номер провадження: 22-ц/813/2845/19
Номер справи місцевого суду: 504/1479/15-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Доброва П.В., -

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину удаваним, визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності, поділу майна між подружжям, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності про визнання договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 удаваним, визнання вищезазначеного будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, його поділ між подружжям, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 5/8 частин цього будинку з підстав ст.ст. 235, 368, 370, 392, 1300 ЦК України.

В обґрунтуванні заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 03.06.2003 року його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала з ОСОБА_6 договір, відповідно до якого купила у останнього за 11 000 доларів США житловий будинок АДРЕСА_1 .

Проте між сторонами був нотаріально посвідчений договір дарування вищезазначеного будинку, про який позивач дізнався лише під час оформлення спадкових прав після смерті дружини.

ОСОБА_1 зазначає, що спірне майно набуте за спільні кошти членів сім`ї, отже є їх з померлою об`єктом права спільної сумісної власності. Наведене, на думку позивача, впливає на визначення обсягу спадкового майна і несе для нього негативні наслідки.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, за безпідставністю та необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якої просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 березня 2018 року, та задовольнити його позов у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилається на те, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дотримання критеріїв законності і обґрунтованості, та без врахування правових висновків Верховного Суду України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючого суддя, судді - Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 03 липня 2019 року.

В судове засідання, призначене на 03 липня 2019 року, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був сповіщений належним чином та завчасно, про що свідчить судове повідомлення про отримання судової повістки (а.с. 130).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення з`явившихся учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 13).

03.06.2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були укладені договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованих за № 44 АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Договори дарування були посвідчені державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Чос О.П. та зареєстровані в Єлектронному Реєстрі прав на нерухоме майно за реєстраційним № 1262 та № 1265 (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Після смерті ОСОБА_5 , державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. відкрита спадкова справа № 654/2012, з матеріалів якої вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є спадкоємцями щодо майна померлої ОСОБА_5 та які отримали в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно в 1/4 частці на кожного (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позов ОСОБА_1 безпідставним та необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Спірний договір дарування укладено у 2003 році, таким чином на спірні правовідносини має поширюватися дія норм ЦК УПСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 58 ЦК України (в редакції 1963 року),недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків , ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Допитаний в якості свідка позивач пояснив суду, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 за продаж спірного будинку 11 000 доларів США, які були спільними коштами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як подружжям. Довіряючи дружині, він не був присутній під час посвідчення договору і дізнався про укладення саме з договору дарування лише після смерті дружини. Інших доказів позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що пояснення ОСОБА_1 , як свідка не обґрунтовують удаваність дій сторін при укладенні спірного договору дарування.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_5 було в один день укладено два договори дарування, предметами яких виступали земельна ділянка та розташованого на неї житловий будинок.

Однак, позивач з позовними вимогами про визнання договору дарування земельної ділянки не звертався, будь яких доказів про укладання саме договору купівлі-продажу позивачем не надано.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що позивачем не доведено, що його права або охоронювані законом інтереси порушені іншими особами.

Водночас в матеріалах справи відсутні достовірні докази, які дають можливість встановити, що спірний договір дарування носить ознаки удаваної угоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно зазначено, про те, що позивачем не залучено до участі у справі в якості співвідповідача також ОСОБА_6 ,оскільки рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року, зазначено, що відповідачами повинні бути лише спадкоємці, колегія суддів вважає безпідставними, з тих підстав, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки удаваними, було відмовлено з тих підстав, що з матеріалів справи вбачається, що спір стосується та зачіпає інтереси ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_4 (донька), які є співвласниками цього майна, та які не були відповідачами по справі.

З наданого позову вбачається, що основна вимога позивача це визнання договору дарування удаваним, який укладено між ОСОБА_6 , як дарувателем та ОСОБА_5 , як обдарованою.

За таких підстав, колегія суддів погоджується, з висновком суду про те, що при розгляді даного позову, співвідповідачем по даній справі, окрім спадкоємців, також повинна бути зазначена особа, яка укладала оспорюваний договір.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивачем доведено про те, що оспорюваний договір є удаваним, колегія суддів вважає не обґрунтованим та безпідставним, тому, що всі ці обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Тому вказаний довід апеляційної скарги є необґрунтований і не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі ці доводи були розглянуті судом першої інстанції під час розгляду справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 липня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

__________________________________________ Ю.І. Кравець