ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 387/244/17

провадження № 22-ц/4809/17/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Згода»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області (суддя Цоток В. В.) від 26 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі за текстом - ТОВ «Згода») про визнання недійсною додаткової угоди від 15 вересня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2006 року, укладеної між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода», яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 лютого 2017 року за № 19308913.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 6,18 га, яка знаходиться на території Новолутківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. 27 грудня 2006 року між ним та ТОВ «Згода» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 27 грудня 2016 року. 05 липня 2016 року, за 6-ть місяців до закінчення строку дії договору, надіслав орендарю письмове повідомлення в якому зазначив, що не бажає продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на новий строк, у зв'язку з чим вимагав звільнити ділянку до 06 березня 2017 року. Однак, відповідач відмовив у задоволенні його вимоги з тих підстав, що додатковою угодою до договору оренди від 15 вересня 2016 року продовжено термін дії договору на 10 років, тобто до 06 березня 2027 року. Вказана додаткова угода не відповідає вимогам приписам ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки позивач її не підписував та не надавав згоди на її укладення.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 217 року визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, укладену 15 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода», право оренди на підставі якої зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 лютого 2017 року за № 19308913.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що ТОВ «Згода» ухиляється від участі в проведені судової почеркознавчої експертизи так, як відмовилося надавати для експертного дослідження оригінал оспорюваної додаткової угоди, що унеможливлює проведення експертизи. Пославшись на норму ч.1 ст. 146 ЦПК України та врахувавши, що до закінчення строку дії основного договору позивач пред'явив відповідачу вимогу про повернення ділянки, суд вважав доведеним той факт, що підпис від імені ОСОБА_4 в додатковій угоді до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, зареєстрованого 06 березня 2007 року за № 48 , укладеній 15 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода», вчинений не позивачем, а іншою особою. На цій підставі суд вважав доведеним позивачем факт укладення додаткової угоди всупереч внутрішній волі позивача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач, від імені якого діє представник - адвокат Булахов В. Д., подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову повністю.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, оригінал оспорюваної додаткової угоди відповідачем до суду не надано через його втрату. Письмове повідомлення позивача від 05 липня 2016 року про відсутність у нього наміру продовжувати дію договору оренди надіслано відповідачу ще до укладення додаткової угоди. Матеріали справи не містять достатніх доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом не враховано та не надано оцінки показам свідка ОСОБА_6, який здійснив реєстрацію за оригіналом додаткової угоди. Суд неравильно застосував норму ч. 1 ст. 146 ЦПК України та помилково вважав доведений той факт, що підпис у додатковій угоді від імені позивача вчинений не ним, а іншою особою. Позивач підписав оспорювань ним додаткову угоду особисто.

Узагальнені доводи і заперечень позивача на апеляційну каргу

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому висловив власну оцінку доводам і вимогам відповідача, які він вважає безпідставними, а рішення суду законним і обґрунтованим.

Згідно підпункту 8 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України (2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2017 року (т. 1 а. с. 127) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2017 року.

05 жовтня 2018 року розпочав роботу створений на підставі Указу Президента України № 452/17 від 29 грудня 2017 року Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область.

У зв'язку з цим та відповідно до ст. 31 ЦПК України дану цивільну справу було передано із Апеляційного суду Кіровоградської області до Кропивницького апеляційного суд та визначено новий склад суду в порядку передбаченому ст. 33 Кодексу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Булахов В. Д. підтримав апеляційну скаргу.

Позивач та його представник - адвокат Маркова Н. В. заперечили проти вимог апеляційної скарги, вважаючи їх безпідставними.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 6,18 га , яка знаходиться на території Новолутківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 30 серпня 2001 року (т. 1 а. с. 6).

27 грудня 2006 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ «Згода» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю в платне, строкове (строком на 10 років) користування належну йому земельну ділянку площею 6,18 га.

Договір зареєстрований в Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06 березня 20107 року № 48 (т. 1 а. с. 7).

05 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з письмовою заявою, якою повідомив про відсутність у нього наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на новий строк та вимагав у орендаря звільнити земельну ділянку до 06 березня 2017 року ( а. с. 12 ).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №82607487 від 16 березня 2017 року в реєстрі 27 лютого 2017 року за № 19308913 зареєстроване належне ТОВ «Згода» право оренди земельної ділянки площею 6,182 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський р-н, сільська рада Новолутківська, яке виникло на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, укладеної 15 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода». Реєстрація вказаного права здійснена державним реєстратором Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області ОСОБА_6 ( а.с.11) .

За змістом копії додаткової угоди до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, укладеної 15 вересня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода» сторони домовилися внести зміни до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, зареєстрованого у 06 березня 2007 року за № 48, зокрема, сторонами змінено строк дії договору до 06 березня 2027 року та розмір орендної плати до 7042 грн. 90 коп., що відповідає 4,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки (т. 1 а. с. 60) .

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1187/1188/17/27,437/438/18/27 від 07 лютого 2018 року, складеного експертами Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Бабковим А. О. і Бандурко В. В., підписи від імені ОСОБА_4 в :

- графі «орендодавець» на оригіналі додаткової угоди від 15 вересня 2016 року;

- на оригіналі заяви ОСОБА_4 до ТОВ «Згода» від 05 липня 2016 року;

- на оригіналі заяви ОСОБА_4 до ТОВ «Згода» від 13 березня 2017 року, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.

Вирішити питання про те, чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди від 15 вересня 2016 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою, не виявилося можливим з наведених причин в викладених в пункті 2 дослідницької частини.

Підпис, від імені ОСОБА_4 на оригіналі заяви ОСОБА_4 до ТОВ «Згода» від 05 липня 2016 року виконаний самим ОСОБА_4.

Підпис, від імені ОСОБА_4 на оригіналі заяви ОСОБА_4 до ТОВ «Згода» від 13 березня 2016 року виконаний не ОСОБА_4, даний підпис виконаний самою ОСОБА_10.

З висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 15002/21826 від 27 вересня 2018 року (т. 2 а. с. 189 - 197), складеного комісією експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса: ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14, вбачається, що підпис від імені ОСОБА_4 у додатковій угоді від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, розташований на зворотній стороні документа, у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ», виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_4, а іншою особою.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Однією з засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України).

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Письмова форма договору є виявом волі сторін на укладення договору та підтвердженням досягнутої домовленості щодо його умов.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На укладений договір поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України, яка може бути оспорена в судовому порядку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно приписами ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Як встановлено судом, позивач являється власником земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право вчиняти щодо майна будь-які дії, які не суперечать закону, належить власнику (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Згідно ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 27 грудня 2005 року між ОСОБА_4 і ТОВ «Згода» укладено договір оренди землі строком на 10 років, за умовами якого позивач передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 6,18 га в оренду відповідачу, державну реєстрацію договору здійснено 06 березня 2007 року.

Дійсність цього договору у судовому порядку не оспорюється.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст. 30 Закону України «Про оренду землі»).

У даній справі позивач оспорює дійсність укладеної, нібито, ним з ТОВ «Згода» додаткової угоди від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, якою договір було викладено у новій редакції. Зокрема, за змістом цієї додаткової угоди договір укладено на період з 06 березня 2007 року до 06 березня 2027 року (п. 3.1. додаткової угоди), що на 10 років довше, порівняно з первісними умовами договору. Позивач посилався на те, що цю додаткову угоду він не укладав і її текст не підписував.

Суд першої інстанції розглянув справу за нормами ЦПК України (2004) за змістом ст.ст. 10, 60 якого цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України (2004) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1.1. розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу від 26 грудня 2012 року № 1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Враховуючи, що позивач посилався вказував на, що підпис від його імені на додатковій угоді виконана не ним, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив його клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та витребування у відповідача оригіналу оспорюваної додаткової угоди так, як позивач не міг самостійно надати її суду у зв'язку з відсутністю у нього примірника угоди.

Відповідач вимоги суду про надання оригіналу примірника письмового доказу не виконав, пославшись на його відсутність (т. 1 а. с. 59). При цьому відповідач, всупереч ч. 4 ст. 137 ЦПК України (2004), не зазначив причини неможливості подання витребуваного судом доказу та не підтвердив наявність непереборних обставин, які перешкодили йому виконати вимоги ухвали. Водночас відповідач надав суду засвідчену директором ТОВ «Згода» світлокопію додаткової угоди (т. 1 а. с. 60), зазначивши, що вона відповідає оригіналу. При цьому не надав роз'яснення з якого першоджерела ним виготовлена вказана копія.

Відповідно до п. 3.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертиза об'єктів почеркознавчого дослідження не може проводитися за фотознімками та іншими копіями об'єкта.

Відсутність оригіналу оспорюваної додаткової угоди унеможливило проведення судової почеркознавчої експертизи (т. 1 а. с. 93), що позбавило позивача можливості надати суду всі докази, які він вважав за необхідне, на підтвердження обставин, якими обґрунтовано його позовні вимоги.

Суд першої інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, мав право і зобов'язаний був надати оцінку причин невиконання відповідачем ухвали про витребування доказів та виниклої у зв'язку з цим неможливості проведення судової експертизи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи, в тому числі приписі ст. 146 ЦПК України та необґрунтованість висновків суду.

Крім того, за клопотанням представника відповідача (т. 1 а. с. 161 - 162) Апеляційний суд Кіровоградської області своєю ухвалою від 31 жовтня 2017 року призначив судову почеркознавчу експертизу, поставивши перед експертами ряд питань, зокрема про те ОСОБА_4 чи іншою особою виконано підпис у графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди від 15 вересня 2016 року.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1187/1188/17/27,437/438/18/27 від 07 лютого 2018 року, складеного експертами Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України Бабковим А. О. і Бандурко В. В., вирішити питання про те, чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди від 15 вересня 2016 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою, не виявилося можливим з тих причин, що більшість збіжних ознак відноситься до малоінформативних. Вирішення питання експертами ускладнилося малим обсягом графічного матеріалу а також недостатністю порівняльного матеріалу за його якістю.

В цій частині вказаний висновок експертів не має доказового значення так, як не мітить позитивної або негативної відповіді на поставлене судом питання про ідентифікацію виконавця підпису в графі «Орендодавець» на оспорюваній додатковій угоді.

Проте, згідно висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 15002/21826 від 27 вересня 2018 року, складеного експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса: ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 у додатковій угоді від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі від 27 грудня 2006 року, виконаний рукописним способом не позивачем, а іншою особою.

Вказані два висновки експертів не суперечать один одному, а неможливість надання категоричного висновку експертами Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України обумовлена причинами не суб'єктивного характеру, а недостатністю порівняльного матеріалу.

Вказаний недолік був усунутий судом при призначенні експертизи експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса так, як суд надав даткові порівняльні матеріали, вказані в ухвалі суду від 30 серпня 2018 року (т. 2 а. с. 183 - 185).

Оцінюючи висновок експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса від 27 вересня 2018 року № 15002/21826, колегія суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду встановила таке: при призначенні та проведенні експертизи було додержано вимоги законодавства; обставин, які виключали участь будь-кого з експертів у справі не встановлено; експерти є компетентними; експертні дослідження здійснені в межах їх повноважень; кількість і якість наданих об'єктів дослідження виявилася достатньою для надання категоричного висновку; експерти надали повну відповідь на поставлене питання; дослідницька частина висновку узгоджується з підсумковим висновком експертизи; висновки є обґрунтованими не суперечить іншим доказам у справі та фактичним даним.

Отже на основі спеціальних знань та наданих судом об'єктів дослідження і матеріалів експертами встановлено та надано категоричний негативний висновок, що підпис у оспорюваній додатковій угоді до договору оренди землі виконаний не позивачем, а іншою особою.

Відповідач доказів на спростування цієї обставини не надав.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що позивач не укладав з відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі є правильним і обґрунтований та знайшов своє підтвердження додатковими доказами дослідженими апеляційним судом.

Враховуючи те, що додаткову угоду до договору оренди землі позивач (власник земельної ділянки) не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення з відповідачем оспорюваного правочину та зміну раніше визначених основним договором умов оренди, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання цієї додаткової угоди недійсною з передбачених ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦПК України підстав.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргумент апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Про судові витрати

У зв'язку з задоволенням позову та відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати компенсації не підлягають.

Натомість понесені позивачем витрати на оплату висновку експертизи у сумі 13013 грн. (т. 2 а. с. 220) покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2017 року без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (ідентифікаційний код юридичної особи 23100419, місцезнаходження: Кіровоградська область, Добровеличківський район, смт. Добровеличківка, вул. Центральна, 84) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника платків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) 13013 (тринадцять тисяч тринадцять) грн. 00 коп. компенсацію судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко