Справа № 128/3647/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 29 листопада 2011 року він, ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_2.

В 23.05.2012 році у них народився син ОСОБА_3, а 25.11.2013 року народився син ОСОБА_4.

Також позивач зазначає, що спільне життя у них не склалось через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в результаті чого виникали постійні сварки та образи, що негативно впливало на виховання та психологічний стан дітей. В звязку з чим, в жовтні 2017 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

За вказаних обставин позивач вважає, що їхня сімя розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей, в звязку з цим просить суд розірвати даний шлюб.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження не зявились, попередньо подавши суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Термін на примирення просив не надавати.

Відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти їх задоволення, при цьому не наполягала на примирення. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі чоловіка «Буздиган».

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 3629, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-БВ № 177545, виданого повторно 25.04.2018 року (а.с. 3). Також з даного свідоцтва вбачається, що відповідач ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу мала прізвище «Мельник».

23 травня 2012 року у сторін по справі народився син ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 220641 від 29.05.2012 року ( а.с. 4), а 25 листопада 2013 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 269084 від 04.12.2013 року ( а.с. 5).

Згідно позовної заяви, сімейні стосунки між сторонами по справі не склалися через несумісні характери та різні погляди на життя, в результаті чого виникали постійні сварки та образи, що негативно впливало на виховання та психологічний стан дітей. В сім'ї створилась несприятлива психологічна обстановка, і подальше сумісне проживання стало недоцільним, в звязку з чим в жовтні 2017 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно впливати на виховання і розвиток їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач забажала надалі іменуватися прізвищем «Буздиган», що відповідає вимогам ст. 113 СК України.

Також за відсутності клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 113 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 76, 88, 197, 212 - 215, 224, 225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ( д.п. Мельник) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 29 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3629.

Після розірвання шлюбу відповідачці ОСОБА_2 залишити прізвище «Буздиган ».

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в Вінницький апеляційний суд шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.А. Ганкіна