Справа № 628/2172/17
Провадження № 2/628/5/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Купянський міськрайонний суд Харківської області
У складі: головуючого - судді Коваленко О.А.
при секретарі Горбашовій І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Купянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, 3-я особа: прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок притягнення невинної особи до кримінальної відповідальності та перебування під слідством,-

ВСТАНОВИВ
В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, 3-я особа: прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок притягнення невинної особи до кримінальної відповідальності та перебування під слідством, вказавши наступне.
23 лютого 2010 року Купянським транспортним прокурором відносно нього порушено кримінальну справу № 2510003 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. 26 лютого 2010 року слідчим Купянської транспортної прокуратури ОСОБА_2 стосовно нього обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. 12 березня 2010 року слідчим Купянської транспортної прокуратури ОСОБА_2 йому було предявлено обвинувачення /в остаточній редакції/ в скоєнні злочинів за ч. 1 с. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. 20 березня 2010 року складено обвинувальний висновок, який затверджено Куп'янським транспортним прокурором та кримінальну справу направлено для розгляду по суті до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області.06 грудня 2011 року постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області кримінальну справу направлено Куп'янському транспортному прокурору для проведення додаткового розслідування. 12 грудня 2011 року на зазначену постанову подавалася апеляційна скарга. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області постанова Куп'янського міськрайонного суду Харківської області залишена без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення. Розслідування кримінальної справи № 2510003 Куп'янською транспортною прокуратурою продовжилось знову, але жодних доказів, які б підтверджували наявність у його діях складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, під час досудового розслідування так здобуто і не було (адже їх просто не існувало).16 липня 2012 року ст.слідчий СВ ЛВ на ст.. Купянськ УМВСУ на Південний залізниці ОСОБА_3 виніс постанову про закриття кримінальної справи № 2510003 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в діяннях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. Завдяки непрофесійним діям слідчого Мироненко Д. та Купянського транспортного прокурора Кукурузи Р., він незаконно притягувався до кримінальної відповідальності, стосовно нього обирався запобіжний захід - підписка про невиїзд та складався обвинувальний висновок, а кримінальна справа направлялась до суду, де відбувався її розгляд по суті. Таким чином, він перебував під слідством та судом загалом протягом 28 місяців і 19 днів, адже 26 лютого 2010 року йому предявлено обвинувачення у скоєнні злочинів за ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а кримінальну справу закрито лише 16 липня 2012року. Отже, у 2010 році він перебував під слідством та судом 10 місяців і 3 дні, у 2011 році 12 місяців, у 2012 році 6 місяців і 16 днів, що загалом і складає 28 місяців і 19 днів. Під час незаконного перебування під слідством і судом йому було завдано значних моральних страждань внаслідок психічного впливу, що полягав у тому, що за цей час він був змушений багато разів прибувати до слідчого, а потім до суду в судові засідання. При цьому, він відволікався від виконання обовязків начальника залізничної станції Гроза, не міг повноцінно займатися своїми функціональними обовязками. Про виїзди до слідчого та суду він був змушений ставити до відома рідних та близьких людей, а також керівників та своїх підлеглих, що принижувало його в очах оточуючих. Поїздки до слідчого та в судові засідання він здійснював за власні кошти, крім того, забезпечував прибуття до суду захисника. Внаслідок того, що він перебував на підписці про невиїзд і був змушений за викликами їздити до слідчого та суду, постійно перебувати за місцем свого проживання протягом більше 28 місяців, він не мав змоги належним чином забезпечити своє лікування в санаторії та відпочинок під час відпусток. Крім цього, перебуваючи під слідством та судом, він мав серйозні підстави сумніватися в тому, що він зможе продовжувати працювати на своїй посаді, оскільки санкції статей, за якими він незаконно обвинувачувався, передбачали реальне позбавлення волі та відсторонення віл посади, що автоматично позбавило б його посади та заробітної плати та взагалі звело нанівець віру в справедливість. За таких обставин просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України на його користь 91 520 грн. на відшкодування моральної шкоди та компенсувати за рахунок держави понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 1600, 00 грн.
Згодом, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку Державної казначейської служби України на його користь 106 477, 80 грн., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи 3723 грн.
У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, його інтереси в суді представляє адвокат ОСОБА_4
Представник позивача адвокат ОСОБА_4В в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. В подальшому в судові засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказавши, що Казначейство, яке залучене до цієї справи в якості відповідача не є учасником спірних правовідносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало. Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Оскільки, право позивача на відшкодування шкоди є наслідком незаконності у діях органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, про що зазначається у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та тому й відшкодування шкоди повинно відбуватися в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, адже стягнення завищеної позивачем суми призведе до економічно не обгрунтованих збитків державного бюджету.
Представник 3-ї особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними на необгрунтованими. Позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність моральних страждань та порушення нормальних життєвих звязків, повязаних із кримінальним переслідуванням. Будь-які докази щодо вчинення фізичного чи психологічного впливу на позивача взагалі відсутні.
Суд, заслухавши думку представника 3-ї особи, допитавши свідків, дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що як вбачається з наглядового провадження № 25-10 відносно ОСОБА_1, 23 лютого 2010 року Купянським транспортним прокурором Кукуруза Р.В. було винесено постанову про порушення кримінальної справи за фактом внесення завідомо неправдивих даних до офіційних документів, заволодіння чужим майном шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем та використання завідомо підробленого документу, відносно начальника станції Гроза СТГО «Південна залізниця» ОСОБА_1, за ознаками складу злочинів, передбачених ст.. ст.. 191 ч. 2, 366 ч. 1, 358 ч. 3 КК України. 26 лютого 2010 року слідчим Купянської транспортної прокуратури ОСОБА_2 було винесено постанову про обрання відносно ОСОБА_1 міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд. 12 березня 2010 року слідчим Купянської транспортної прокуратури ОСОБА_2 ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України. 20 березня 2010 року було складено обвинувальний висновок відносно ОСОБА_1 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України, який затверджено Купянським транспортним прокурором 29 березня 2010 року та направлено до Купянського міськрайонного суду Харківської області для розгляду по суті. Обраний ОСОБА_1 запобіжний захід - підписка про невиїзд.
Згідно постанови Купянського міськрайонного суду Харківської області від 06 грудня 2011 року справу за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України направлено до Купянської транспортної прокуратури для проведення додаткового розслідування. Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд залишено без змін. Постанова суду набрала законної сили 03 квітня 2012 року згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області (т. 1 а.с.28-33).
16 липня 2012 року ст.слідчим СВ ЛВ на ст.. Купянськ УМВСУ на Південний залізниці ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінальної справи № 2510003 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в діяннях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч.1 ст. 366 КК України (а.с. 36, 37).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що на той час він був начальником слідчого відділу ЛВ на ст..Купянськ УМВСУ на Південній залізниці та підтвердив, що кримінальна справа № 2510003 відносно ОСОБА_1 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, перебувала у них в провадженні. Дану справу було направлено на розгляд до суду. Постановою суду дану справу повернуто Куп'янському транспортному прокурору для проведення додаткового розслідування, в подальшому слідчим Лісовим А.О. було винесено постанову про закриття даної кримінальної справи. Після ліквідації відділу ЛВ на ст.. Купянськ УМВС України на Південній залізниці документація стосовно діяльності слідчого відділу була передана до ліквідаційної комісії.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що після того, як кримінальну справу № 2510003 відносно ОСОБА_1 було направлено для проведення додаткового розслідування дана справа перебувала в його провадженні, в подальшшому ним було винесено постанову про закриття даної кримінальної справи. Після ліквідації відідлу ЛВ на ст. Купянськ УМВС України всю документаці.ю було передано до ліквідаційної комі місії.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він, як виконувач обовязків начальника СВ ЛВ на ст.. Купянськ УМВС України на Південній залізниці завірив копію постанови з матеріалів наглядового провадження про закриття кримінальної справи № 2510003 відносно ОСОБА_1 та видавав ОСОБА_1
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що ним особисто було складено та затверджено обвинувальний висновок відносно ОСОБА_1 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України, який було направлено до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Як передбачено ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування,прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" , Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування,прокуратури і суду» закріплена, серед інших, можливість відшкодування моральної шкоди.
При цьому, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).
З листа № 944/119-27/02-2018 від 23.03.2018 року, наданого на запит суду Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області, вбачається, що за даними ОСОБА_9 в Харківській області кримінальна справа № 2510003 порушена 23.02.2010 року Купянською транспортною прокуратурою за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України. 15.03.2010 року Купянською транспортною прокуратурою кримінальну справу направлено до суду на підставі ст.. 232 КПК України за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України. Інші відомості щодо руху кримінальної справи № 2510003 в ОСОБА_9 в Харківській області відсутні. Станом на 26.03.2018 року довідки Ф.6 про наслідки розгляду судом вказаної кримінальної справи до ОСОБА_9 в Харківській області не надходило (т. 1 а.с. 142).
З листа № 04/2/2-46 від 23 червня 2018 року, наданого на запит суду Прокуратурою Харківської області, вбачається, що Прокуратурою області на адресу суду надано копії звітів форми 1-СЛ (звіт про роботу органів досудового розслідування) Купянської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері станом на 19.11.2012 та з 20.11.2012 по 31.12.2012 разом із довідками про рух кримінальних справ (проваджень). Звітність за формою № 1-СЛ у 2012 році складалась органами прокуратури відповідно до спільного наказу ГП, МВС, СБ, ДПА України від 08.02.2012 № 11/60/100/102 за рік з наростаючим підсумком з початку року, тобто, з 01.01.2012 по 19.11.2012. Окрім того, 20.11.2012 набув чинності КПК України від 13.04.2012, у звязку з чим Купянською транспортною прокуратурою Харківської області у 2012 році складено звіт за формою № 1-СЛ станом на 19.11.2012 та з 20.11.2012 по 31.12.2012. Разом з цим кримінальна справа № 2510003за обвинуваченням ОСОБА_1 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України, згідно книг обліку Купянської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері 23.05.2012 р. повернулась з Купянського міськрайонного суду Харківської області, після чого справу направлено до ЛВ на ст.. Купянськ для проведення додаткового розслідування. Відомості про подальший рух кримінальної справи у книгах обліку та справах відсутні. Крім того, кримінальна справа № 2510003 на зберігання архіву прокуратури області після ліквідації Купянської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері не передавалася (т. 1 а.с. 205-206).
На виконання ухвали Купянського міськрайонного суду Харківської області про витребування доказів від 17.09.2018 року Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області було надано лист № 2672/119-27/02-2018 від 24.09.2018 року, з якого вбачається, що 15.03.2010 року Купянською транспортною прокуратурою кримінальну справу направлено до суду на підставі ст.. 233 КПК України за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України. Інші відомості щодо руху кримінальної справи № 2510003 в журналі обліку злочинів ЛВ на ст.. Купянськ за 2010 рік відсутні (завірені ксерокопії сторінок контрольного журналу додаються). Станом на 24.09.2018 р. в ОСОБА_9 в Харківській області відсутні відомості щодо внесення після 06.11.2011 до ОСОБА_9 в Харківській області Купянською транспортною прокуратурою та СВ ЛВ на ст.. Купянськ про: повернення кримінальної справи № 2510003 судом для додаткового розслідування; передачу кримінальної справи № 2510003 для додаткового розслідування із Купянської транспортної прокуратури до СВ ЛВ на ст. Купянськ; закриття кримінальної справи № 2510003; скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 як обвинуваченого в скоєнні злочинів за ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України; скасування щодо ОСОБА_1 міри запобіжного заходу - підписку про невиїзд, яка обрана 26.01.2010 слідчим Купянської транспортної прокуратури. Контрольний журнал обліку злочинів ЛВ на ст.. Купянськ за 2010 рік було передано до ОСОБА_9 в Харківській області з відділу інформаційно-аналітичного забезпечення Управління МВС України на Південній залізниці у листопаді 2015 року на підставі акту про передачу-приймання контрольних журналів обліку злочинів від 06.11.2015 № 36/15/6334 у звязку з ліквідацією Управління МВСУ на Південній залізниці (т. 2 а.с. 7,8).
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом неодноразово вживались заходи щодо витребування оригіналу кримінального провадження № 2510003 відносно ОСОБА_1, за ознаками складу злочинів, передбачених ст.. ст.. 191 ч. 2, 366 ч. 1, 358 ч. 3 КК України, проте до суду надано так і не було. Як вбачається з відповідей, наданих Купянським ВП ГУНП в Харківській області, Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області, Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області та Прокуратурою Харківської області, місцезнаходження кримінальної справи № 2510003 не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів прокуратури і суду», суд, -

УХВАЛИВ :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, 3-я особа: прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок притягнення невинної особи до кримінальної відповідальності та перебування під слідством - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 04 лютого 2019 року.
Головуючий Коваленко О.А.