Справа № 724/1716/18
Провадження № 2/724/30/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря судового засідання: Татарчук Л.А.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в залі судув місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи,-

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про виселення особи.

В обґрунтування позову зазначає, що він являється власником квартири за адресою: вул.Незалежності, 19б/2, с.Зарожани, Хотинський район, Чернівецької області. Вказує, що дана квартира належить йому згідно договору купівлі-продажу від 10.04.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Зазначає, що у даній квартирі проживає його зять ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Упродовж тривалого часу відповідач ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття, а саме вчиняє сварки, виражається нецензурними словами, штовхається, на зауваження не реагує. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство у сім'ї і на нього накладалось адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт та арешту. Працівники поліції проводили з ним бесіду профілактичного характеру, але це результатів не дало.

Позивач пояснює, що систематичне порушення правил співжиття продовжується відповідачем та робить неможливим проживання з ним в одній квартирі і врегулювати дане питання можливо лише у судовому порядку.

Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири, що знаходиться за адресою: вул.Незалежності, 19б/2, с.Зарожани, Хотинський район, Чернівецької області без надання іншого житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але від його представника ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, судовий збір просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира згідно договору купівлі-продажу від 10.04.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7, 8).

Згідно довідок № 1173 від 10.09.2018 року, № 272-02-10 від 11.09.2018 року виданих виконкомом Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2007 року, але схильний до вживання алкоголю та до сварок у сім'ї (а.с.9, 10).

Відповідно до постанови Хотинського районного суду у справі №3-262/11 від 25.02.2011р. ОСОБА_2 перебуваючи у нетверезому стані у житловому будинку вчинив сварку із гр. ОСОБА_1, під час якої виражався в його адресу нецензурними словами, кричав, штовхався, на зауваження не реагував. З цих підстав ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАп та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту строком на 5 діб (а.с.11).

Також, відповідно до постанови Хотинського районного суду у справі №724/959/15 від 18.06.2015р. ОСОБА_2 по місцю свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_5, у звязку з чим ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт (а.с.12).

Окрім того, згідно постанови Хотинського районного суду у справі 724/227/17 від 06.02.2017р. ОСОБА_2 вчинив сварку зі своїм тестем ОСОБА_1, в ході якої виражався нецензурними словами в його адресу, в результаті чого на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт (а.с.13).

Судом досліджено заяви, пояснення та відповіді Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, згідно яких проводилась бесіда профілактичного характеру про недопустимість здійснення протиправної поведінки надалі (а.с.14-18).

Крім того, під час розгляду даної справи, відповідач продовжував свою протиправну поведінку, про що свідчать матеріали перевірки (а.с.38-41) та постанова Хотинського районного суду від 27.12.2018р. у справі №724/2158/18, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., оскільки він вчинив сварку 11.11.2018р. зі своєю дружиною, 03.12.2018р. та 19.12.2018р. - зі своїм тестем (а.с. 43).

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно з вимогамист.157 ЖК Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або

використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, систематично порушує правила співжиття, а вжитті заходи попередження, що підтверджується постановами Хотинського районного суду та матеріалами ЖЄО Хотинського ВП КВП, не дали позитивних результатів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені докази підтверджують те, що відповідач ОСОБА_2 проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, систематично порушує правила співжиття, а вжитті заходи попередження не дали позитивних результатів, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, вул. Незалежності, 19б/2, с.Зарожани, Хотинський район, Чернівецької області, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 до ОСОБА_2, вул. Незалежності, 19б/2, с.Зарожани, Хотинський район, Чернівецької області, паспорт серії МА № 867577 про виселення особи задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, вул. Незалежності, 19б/2, с.Зарожани, Хотинський район, Чернівецької області, паспорт серії МА № 867577 на користь ОСОБА_1, вул. Незалежності, 19б/2, с.Зарожани, Хотинський район, Чернівецької області, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.02.2019р.

Суддя: ОСОБА_6