Справа № 523/5602/19
Провадження №4-с/523/53/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

Головуючого - судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Одарій В. В.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі справу за скаргою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Семко Богдана Олександровича (65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-Г) в рамках виконавчого провадження №34928521, що відкрито на підставі виконавчого листа 1527/2-6531/11, стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича, згідно якої просив зобов`язати головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 накладений постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича про арешт майна боржника від 19.06.2018 року в межах виконавчого провадження № 34928521 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-6531/11 від 16.01.2012 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, однак не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до 04.05.2025 року.

Скаржник до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Головний державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдан Олександрович до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти заявлених вимог.

Стягувач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси 16 січня 2012 року видано виконавчий лист №1527/2-6531/11 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, однак не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі даного виконавчого листа постановою від 25.10.2012 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богданом Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 34928521.

В межах зазначеного виконавчого провадження, зважаючи на наявність у боржника заборгованості по сплаті аліментів, головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богданом Олександровичем було винесено постанову від 19.06.2018 року про арешт майна боржника для забезпечення виконання вимог виконавчого документа.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 06.02.2019 року ОСОБА_1 сплатив заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі, що додатково підтверджується квитанціями про сплату аліментів за січень, лютий та березень 2019 року та листом державного виконавця від 20.03.2019 року.

У зв`язку із повною сплатою заборгованості по аліментам боржник звернувся до державного виконавця із заявою від 05.03.2019 року про зняття арешту з усього майна боржника, накладеного в межах виконавчого провадження, у якій зазначив, що на теперішній час має дохід, у підтвердження чого надав копії трудового договору, довідок про заробітну плату, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , у якій він працює.

У відповідь боржником було отримано лист державного виконавця від 20.03.2019 р. № 12277, у якому останній повідомив, що станом на 28.02.2019 у боржника заборгованість по аліментам сплачена у повному обсязі, проте аліменти необхідно сплачувати до повноліття дитини. 03.08.2018 р. державним виконавцем направлено запити до ДФС України щодо джерел отримання доходів боржників-фізичних осіб та щодо номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, а також до ПФ України щодо осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, останнього місця роботи. Згідно з отриманими відповідями, інформацію щодо місяця роботи боржника не знайдено. Також зазначено, що відповідно до пункту 7 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (кошті) боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

В той же час судом встановлено, що скаржник працевлаштований у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на підставі письмового трудового договору від 02.01.2019 року. Відповідно до довідок про заробітну плату за січень, лютий та березень 2019 року боржник отримує заробітну плату у розмірі 4173 грн.

З`ясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить скаргу обґрунтованою та відповідно такою, що підлягає задоволенню в частині зобов`язання головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича про арешт майна боржника від 19.06.2018 року року в межах виконавчого провадження № 34928521 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-6531/11 від 16.01.2012 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, однак не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до 04.05.2025 року.

Права та обов`язки виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. В тому числі, виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За змістом наведених норм матеріального права, які регулюють правові підстави накладення та існування арешту у виконавчому провадженні, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення в розмірі суми стягнення та інших витрат у виконавчому провадженні.

Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його описі, та передачі його на реалізацію. Для виявлення майна державний виконавець оглядає усі зайняті боржником приміщення у присутності понятих. Опис майна проводиться у присутності боржника або будь-якого повнолітнього члена його сім`ї і двох понятих. Майно описується в такій кількості та такої якості, які забезпечують виконання судового рішення. Опису підлягає усе майно, яке може бути стягнено відповідно до законодавства.

Порядок зняття арешту з майна боржника визначається статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» та підставами для цього є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (пункт 7 частини 4).

Отже, погашення скаржником заборгованості із сплаті аліментів за умови наявність у нього підтвердженого офіційного працевлаштування фактично забезпечує виконання скаржником відповідного рішення суду про стягнення з нього аліментів у інший спосіб, ніж звернення стягнення на його майно.

За таких обставин, залишення майна скаржника під необґрунтованим арештом є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, якою гарантоване право особи на мирне володіння майном. Втручання органу державної виконавчої служби в право особи на мирне володіння майном за вказаних обставин не є виправданим, так як здійснено з порушенням принципів пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами держави та боржника, так як в даному випадку останній несе надмірний тягар внаслідок таких неправомірних дій органу державної виконавчої служби. При цьому, жодного суспільного інтересу внаслідок застосування арешту майна не задоволено, оскільки боржник не вчиняє жодних дій, які б вказували на ухилення ним від виконання рішення суду.

Суд також звертає увагу, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» жодним чином не передбачено можливість накладення та існування арешту на все майно боржника з метою попередження на майбутнє належного виконання останнім рішення суду про стягнення періодичних платежів, як і припущення державного виконавця щодо можливого невиконання боржником своїх обов`язків та можливого утворення боргу в майбутньому.

Таким чином, доводи головного державного виконавця Семко Б. О. щодо необхідності збереження арешту на майно боржника суд відхиляє як такі, що не відповідають положенням чинного законодавства, а дії державного виконавця щодо цього суд вважає такими, що порушують право власності боржника на належне йому майно.

З огляду на законність та обґрунтованість вимог боржника, доведення його належними та допустимими доказами, його скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню в частині зобов`язання головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича про арешт майна боржника від 19.06.2018 року року в межах виконавчого провадження № 34928521 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-6531/11 від 16.01.2012 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, однак не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині скарги щодо зобов`язання державного виконавця повідомити суд та скаржника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, слід відмовити з тих підстав, що такий обов`язок покладений на державного виконавця згідно зі статтею 453 ЦПК України, відповідно, не потребує свого встановлення у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом. Вказані положення також кореспондуються із частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень частини 1 стаття 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині 2 статті 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, статтями 19, 41 Конституції України, статтями 18, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 258-261, 353, 354, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Семко Богдана Олександровича (65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-Г) в рамках виконавчого провадження №34928521, що відкрито на підставі виконавчого листа 1527/2-6531/11, стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Семко Богдана Олександровича про арешт майна боржника від 19.06.2018 року року в межах виконавчого провадження № 34928521 щодо примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-6531/11 від 16.01.2012 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 , щомісячно, однак не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В інший частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя