Справа № 158/1807/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/123/19 Категорія: 52 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Грушицького А.І., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року виконавчий комітет Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Батьками неповнолітнього ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про народження від 14.12.2010 року серії НОМЕР_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Батьки ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.11.1999 року, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2010 року між ними розірвано. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2012 року визначено місце проживання дітей з батьком за його адресою: АДРЕСА_1. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 неодноразово звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради щодо позбавлення батьківських прав відповідача у зв'язку з тим, що вона не займається вихованням дітей, до суду подавав відповідні позовні заяви, які судом не були задоволені.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер, неповнолітній ОСОБА_6 залишився проживати з бабусею - матір'ю померлого батька, ОСОБА_3 проживає окремо, має іншу сім'ю, вихованням та утримання сина не займається, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, що станом на 01.03.2018 року становить 47930 грн., пенсії у зв'язку з втратою годувальника після смерті батька не оформила. Притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання обов'язків по вихованню дітей.

Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Передати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчому комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування, для подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалено передати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області для подальшого його влаштування. Стягнуто з ОСОБА_3.в дохід держави 1762 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що після ухвалення судом рішення про визначення місця проживання дітей із батьком, її колишній чоловік ОСОБА_4 чинив перешкоди їй у спілкуванні з дітьми, налаштовував їх проти неї, в 2013 році вона вступила в шлюб з ОСОБА_7, в неї народилися діти, 2013 та 2014 р.р. н., в зв'язку з чим вона не мала можливості звернутися за захистом своїх прав до суду щодо усунення перешкод в спілкуванні з дітьми від попереднього шлюбу. В 2016 році ОСОБА_4 звернувся в Ківерцівський районний суд з позовом до неї про позбавлення батьківських прав, однак в позові було відмовлено. Судом при розгляді даної справи встановлено, що вона цікавиться життям дітей через їх бабусю, оскільки діти не хочуть з нею спілкуватися, передає продукти харчування. Після смерті батька дітей ОСОБА_4 вона хотіла забрати сина до себе, однак він відмовився з нею проживати, пенсію у зв'язку з втратою годувальника вона не відмовляється оформляти. ОСОБА_8 - бабуся дітей, чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином, забороняє йому з нею спілкуватися та бачитися. Має намір та бажання налагодити стосунки з дітьми та виконувати батьківські обов'язки. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив неповнолітнього ОСОБА_6 на апеляційну скаргу. Зазначає, що його мати - ОСОБА_3 не займається його вихованням та матеріально не забезпечує, не платить аліменти. Його сестра ОСОБА_9 телефонувала до матері ОСОБА_3 з приводу оформлення нею пенсії у зв'язку з втратою годувальника, однак вона відмовилась її оформляти. ОСОБА_3 не бере участі в його житті і не цікавиться ним, про що свідчить і те, що вона неправильно вказує навчальний заклад, на навчання до якого він має намір вступити. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4та ОСОБА_5, відповідно до свідоцтва про народження від 14.12.2010 року серії НОМЕР_1.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 31 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22.08.2012 року, визначено місце проживання малолітніх дітей - дочки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_4.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 23 березня 2016 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно дітей: дочки ОСОБА_9, 2000 р.н., та сина ОСОБА_2, 2003 р.н., відмовлено

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

Постановою Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 07.06.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання нею своїх батьківських обов'язків - неоформленні сину ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника після смерті його батька.

Відповідно до довідки Ківерцівського РВ ДВС № 350/03-11-23 від 11.04.2018 року станом на 01.03.2018 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ІНФОРМАЦІЯ_5, становить 47930 грн.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковеля про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 № 171-1.20/5 від 02.07.2018 року - доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Всупереч. ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідач жодними належними та допустимими доказами не довела, що вона бере участь в житті дитини, забезпечує сина матеріально, займається його вихованням.

Батьком ОСОБА_2 подавався позов про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. У рішенні Ківерцівського районного суду від 23.03.2016 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 зазначено про намір і бажання відповідача в подальшому налагодити стосунки із дітьми та виконувати батьківські обов'язки. Однак, з 2016 року ОСОБА_3 не вчинила жодних дій, які свідчили б про її зацікавленість у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_2, навпаки притягнення її до адміністративної відповідальності за невиконання обов'язків по вихованню дитини свідчить про протилежне. Доказів про те, що вона відвідує сина, цікавиться його життям, утримує матеріально, відповідач суду не надала. Не встановлено даних обставин і з показань свідка ОСОБА_10, допитаною апеляційним судом за клопотанням відповідача.

В судовому засіданні під час розгляду справи знайшло підтвердження, що відповідач не приймає участі в навчально-виховному процесі свого сина (успішністю не цікавиться, класні заходи та батьківські збори не відвідує), не оформила документів для отримання дитиною соціальних виплат від держави після смерті батька дитини.

Встановлено винну поведінку відповідача в умисному ухиленні від виконання батьківських обов'язків відносно сина.

При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач не зверталась до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов'язки.

Протягом розгляду справи в суді ОСОБА_3 дій не вчинила і в судовому засіданні не змогла пояснити причини не вчинення таких дій, так як і не змогла пояснити те, яким чином вона бажає поліпшити своє ставлення до виховання дитини.

Статтею 171 СК України передбачено випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов'язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

Так, допитаний колегією суддів апеляційного суду неповнолітній ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 не бере участі в його житті і не цікавиться ним. Він, в свою чергу, не хоче з матір'ю ні проживати, ні спілкуватись. Просить позбавити її батьківських прав.

Колегія суддів враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини матері позбавлена, і остання, як законний представник дитини не сприяє цьому протягом тривалого часу.

Позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір'ю та дитиною.

Позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни її поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить інтересам дитини.

Покликання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 чинились перешкоди у спілкуванні з дітьми її колишнім чоловіком ОСОБА_4 та чиняться і на даний час свекрухою - ОСОБА_8, не заслуговують на увагу суду, оскільки доказами не підтверджені. Позовів про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення порядку виховання дітей вона до суду не подавала. Покликання на те, що з народженням дітей у іншій сім'ї у 2013-2014рр. не мала можливості подати такі позови суд оцінює критично.

Встановлення рішенням суду при розгляді справи про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у 2016 році обставини, що вона цікавиться життям дітей через їх бабусю, передає продукти харчування колегія суддів оцінює у взаємозв'язку з іншими доказами у справі і вважає недостатнім для встановлення обставини відсутності ухилення від виконання батьківських обов'язків протягом 2016-2018 років.

Рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: