Справа № 354/384/19
Провадження № 22-ц/4808/912/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
П О С Т А Н О В А

10 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду, постановлену суддею Польською М.В. 22 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про скасування довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації на земельну ділянку, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 22 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

На дану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій не погоджується із висновком суду про відсутність у поданій заяві доказів щодо необхідності вжиття обраних ним заходів забезпечення позову. Судом не було враховано того, що обраний ним захід забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі чи сплаті відповідачеві і знаходяться у нього, чи в інших осіб є необхідним, оскільки від жовтня місяця 2018 року його земельною ділянкою володіють інші особи. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що він залишився без земельної ділянки та без коштів, які відповідач обіцяв йому сплатити за її продаж. Посилаючись на вищенаведене, просить ухвалу суду скасувати та накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у встановлений апеляційним судом строк не надходило.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена заява не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, зокрема у ній не зазначено предмета позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, не вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Крім того, суд вважав, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а також не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також суд першої інстанції в даній ухвалі зауважив, що позивачем ОСОБА_1 визначено особу, яка діяла за оскаржуваною довіреністю, разом з тим забезпечення позову стосується інших осіб, які набули право власності на спірну земельну ділянку, інтереси яких можуть зачіпатись у разі накладення арешти чи заборони, однак які не визначені позивачем як сторони цивільної справи. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову. Зокрема, зі змісту п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України вбачається, що заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до частини дев`ятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 20 травня 2019 року звернувся до ОСОБА_2 з позовом про скасування довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації на земельну ділянку (а.с.1-5). Одночасно із поданням згаданої позовної заяви ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки (а.с. 22-23).

Апеляційний суд зауважує, що зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову вбачається, що останній зазначив предмет позову та конкретний захід забезпечення позову, однак, не обґрунтував необхідність обраного заходу забезпечення позову, не долучив доказів щодо необхідності вжиття заходу забезпечення позову, а також не довів, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що забезпечення позову стосується інших осіб, у власності яких перебуває спірна земельна ділянка і які не залучені до участі у справі. При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що у разі накладення арешту чи заборони можуть бути порушені інтереси зазначених осіб.

З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що главою 10 розділу І «Забезпечення позову» ЦПК України не передбачена можливість залишення заяв про забезпечення позову без руху для усунення недоліків у разі, якщо вони не відповідають вимогам статті 151 ЦПК України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про повернення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що повернення заяви про забезпечення позову не є перешкодою для повторного звернення до суду з такою заявою.

Таким чином, правильне застосовування судом першої інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 375; 381, 382, 383, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду від 22 травня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк