233 № 233/1289/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

за участю секретаря Теліціної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до договору, укладеного 24 листопада 2005 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_2 порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник неналежним чином виконувала передбачені договором зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2019 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5698 грн. 54 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом за період часу з 24 листопада 2005 року по 28 березня 2018 року в розмірі 122209грн. 46 коп., а всього 127908 грн. 00 коп., судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - адвокат Кошель А.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заяву по суті від 01 липня 2019 року (а.с.91-93), в якій зазначив, що відповідачка частково визнає позовні вимоги, не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5698 грн 54коп; Посилаючись на правову позицію, викладену в постанові ВС від 28 березня 2018 року у цивільній справі № 444/9519/12, просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності до позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, які до того ж, мають обчислюватись виходячі із узгодженої сторонами ставки в розмірі 36% на рік. Відсотки за користування кредитом в межах строку позовної давності за період часу з 04 березня 2016 року по 30 листопада 2016 року (останній день строку дії кредитної картки) повинні дорівнювати 1544 грн 30коп.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 після укладення 07 березня 2008 року шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.96).

24 листопада 2005 року відповідач ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.9,43-44).

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, позичальник погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.10-15).

Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодилась з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві також, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомилась і згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

Відповідно до умов кредитного договору б/н від 24 листопада 2005 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом за базовою процентною ставкою в розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Сторони узгодили порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми трат (а.с. 9 на звороті).

Як вбачається з довідки позивача, позичальниці ОСОБА_6 в рамках кредитного договору від 24 листопада 2005 року неодноразово змінювався кредитний ліміт: 28 листопада 2005 року відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_2 , а згодом встановлено кредитний ліміт 12 грудня 2005 року 1200грн 00 коп, 18 березня 2009 року - 1180 грн 00 коп, 09 червня 2009 року - 600 грн 00 коп, 04 квітня 201 року 700 грн 00 коп, 01 червня 2011 року 800 грн 00 коп, 06 серпня 2011 року 900грн 00 коп, 09 грудня 2012 року 6000грн 00 коп, 19 серпня 2015 року 5700 грн 00коп (а.с.54).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с.54 на звороті) в рамках укладеного кредитного договору ОСОБА_6 були видані наступні кредитні картки: № НОМЕР_2 (дата відкриття 28 листопада 2005 року, термін дії грудень 2012 року), № 208776 (дата відкриття 20 листопада 2012 року, термін дії листопад 2016 року).

З досліджених судом виписок по картковому рахунку № НОМЕР_2 (а.с.55-69,75-81) вбачається, що ОСОБА_2 користувалась кредитними коштами та частково здійснювала їх погашення останній раз 22 липня 2014 року в розмірі 310 гривень 00 копійок шляхом поповнення картки в терміналі самообслуговування

Як вбачається з виписки по кредитному рахунку НОМЕР_2 , 25 липня 2014 року банком було здійснено службову операцію по скасуванню штрафу за прострочку в сумі 100 грн 00 коп (а.с.75-81).

Зазначена в розрахунку заборгованості сума 8 грн 00 коп (12 квітня 2016 року) в рахунок погашення кредиту взагалі не відображена у виписках по картковому рахунку № НОМЕР_2 (а.с.55-69,75-81), зважаючи на що суд не бере її до уваги та не розцінює як переривання строку позовної давності.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 11).

Згідно п.п. 5.3 розділу 1 банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов*язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта (а.с.13).

Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов*язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов*язань за договором, на вимогу банку виконати зобов*язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту чи овердрафту), сплати винагороди банку (а.с.13).

Пунктом 9.12 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.14).

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач ОСОБА_2 не виконала належним чином зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором від 24 листопада 2005 року, яка згідно розрахунку позивача (а.с.5-8) станом на 31 січня 2019 року у становить 127908 гривень 00 копійок і складається із заборгованості за кредитом - 5698 гривень 54 копійки, заборгованості за процентами за користування кредитом за період часу з 24 лисиопада 2005 року по 28 березня 2018 року - 122209гривень 46копійок.

Строк дії кредитної картки, перевипущеної та виданої відповідачці в рамках укладеного кредитного договору листопад 2016 року, отже вона діє до 30 листопада 2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 04 березня 2019 року.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту позичальник ОСОБА_2 мала здійснювати щомісячно частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з позовом в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не виконала належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів за кредитним договором від 24 листопада 2005 року, частково визнала позов, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5698 грн 54 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Не зважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені ЦК України, повинні бути дотримані.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України).

У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» передбачено, що при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Відповідно до п.5.5 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що згідно абзацу 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

З досліджених судом доказів заяви позичальника (а.с.44) вбачається, що сторони узгодили процентну ставку в розмірі 3% на місяць (36% на рік) з розрахунку 360 днів у році.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 квітня 2015 року процентна ставка була змінена банком в сторону збільшення і становить 43,2% на рік.

Узгодження зміни процентної ставки із позичальником (в тому числі і шляхом направлення смс-повідомлення про збільшеня процентної ставки з 01 квітня 2015 року до 3,6% на місяць (а.с.90) представник відповідачки в заяві заперечував.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки з 01 квітня 2015 року здійснено кредитором в односторонньому порядку, оскільки належних доказів узгодження з позичальником ОСОБА_7 зміни процентної ставки з 01 квітня 2015 року позивач не надав.

Надану роздруківку з програмного комплексу про направлення смс-повідомлення про збільшення з 01 вересня 2014 року відсоткової ставки до 2,9% на місяць (а.с.90) суд до уваги не бере, оскільки з 01 вересня 2014 року процентна ставка фактично не збільшилась, з огляду на те, що сторони під час укладення кредитного договору дійшли згоди про застосування процентної ставки в розмірі 3% на місяць.

При розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить із узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 3% на місяць.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором 04 березня 2019.

Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що відповідач мав сплачувати обов`язкові щомісячні платежі наступного місяця, а останній платіж в рахунок погашення заборгованості було здійснено відповідачкою 22 липня 2014 року в розмірі 310 грн 00 коп (а.с.55-69,75-81), в межах трирічного строку позовної давності з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом за період, починаючи з 04 березня 2016 року.

Згідно п.2 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) це розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, передбачений в договорі, на умовах платності та повернення.

Пунктом 3.1.1 розділу 2 Умов та правил надання надання банківських послуг передбачено, що строк дії картки зазначений на лицевій стороні картки. Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Відповідно до п.п.5.4, 5.5 розділу 2 Умов та правил надання надання банківських послуг строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановленого мінімального обов`язкового платежу здійснюється в наступному порядку строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного наплатіжній картці. За користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, передбаченому тарифами з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Зі змісту заяви позичальника вбачається, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с.44).

Строк дії виданої 20 листопада 2012 року ОСОБА_6 в рамках кредитного договору від 24 листопада 2005 року кредитної картки № 208776 листопад 2016 року, отже вона діє до 30 листопада 2016 року.

Враховуючи викладене, суд з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 провадження № 14-10цс18, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором від 24 листопада 2005 року припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування - 30 листопада 2016 року.

Тому вимоги АТ КБ «Пприватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню з урахуванням строку позовної давності, з розрахунку 3 % на місяць (36 % на рік) та відсутності у банка права нараховувати позичальнику проценти після закінчення передбаченого договором строку кредитування - за період часу з 04 березня 2016 року по 30 листопада 2016 року.

З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в розмірі 1550 грн 00коп з наступного розрахунку :

5698 грн 54 коп х (36% : 360) х 272 дня

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 не виконала належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором б/н від 24 листопада 2005 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 31 січня 2019 року в загальному розмірі 7248 грн 54 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 5698 грн. 54 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1550 грн 00 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині.

Відповідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов*язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 599, 612, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24 листопада 2005 року станом на 31 січня 2019 року в сумі 7248 (сім тисяч двісті сорок вісім) гривень 54 копійки, яка складається із:

-заборгованості за кредитом в розмірі 5698 грн. 54 коп.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1550грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 108 (сто вісім) гривень 92 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 липня 2019 року.

Суддя