САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5234/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виділення в натурі частки майна, що знаходиться в спільній власності, та визначення порядку користування домоволодінням,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_5 ,

відповідача ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2016 року позивач ОСОБА_6 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділення в натурі частки майна, що знаходиться в спільній власності, та визначення порядку користування домоволодінням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2006 року належить 13/32 частки домоволодіння АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки ОСОБА_9 , від якого відповідач ОСОБА_3 успадкувала 13/32 частки на зазначене домоволодіння, як його дружина та спадкоємиця першої черги за законом. 09.04.2015 року відповідач ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Т.ч. частки позивача та відповідача ОСОБА_3 є рівними. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 було задоволено частково та суд ухвалив рішення, яким вселив ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2014 року залишено без змін. Після набрання рішенням законної сили, ОСОБА_3 продовжувала чинити перешкоди вселенню позивачки, внаслідок чого вселення та користування приміщенням виявилося неможливим. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №65171926 від 05.08.2016 року домоволодіння АДРЕСА_1 складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Узаконена загальна площа будинку 60,3 кв.м., житлова площа 38,1 кв.м., площа земельної ділянки 800 кв.м. по фактичному користуванню. Самовільно побудовано: гараж літ. В, сарай літ. Ж, самовільно переобладнано: у літ. А приміщення 1-3 площею 6,2 кв.м., у нежитлове, приміщення 1-4 площею 8,8 кв.м. у житлове. Співвласником 3/16 частини спірного домоволодіння є ОСОБА_10 - вітчим позивачки, що помер в 1998 році. За його заповітом частка 3/16 заповідана його рідній доньці ОСОБА_11 .. ОСОБА_11 на час смерті заповідача проживала окремо разом із своєю сім`єю, заяву про прийняття спадщини не подавала, жодний дій для оформлення свого права на спадщину не вчиняла. ОСОБА_11 померла в 2008 році, не залишивши заповіту. Її рідні діти, відповідачі по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також не вчиняли жодних дій, щодо прийняття спадщини. Т.ч. позивач не може здійснювати право користування будинком та право володіння своєю часткою, оскільки відповідач ОСОБА_3 їй в цьому перешкоджає. Єдиним способом вирішення конфлікту позивач вважає виділення належної їй частини домоволодіння в натурі та переобладнання житлової площі в окрему квартиру. Просила суд ухвалити рішення, яким виділити їй - ОСОБА_6 належну їй 13/32 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 800 кв.м..

04.10.2016 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду на 01.11.2016 року на 09.00 год.

13.02.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська у праві було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Провадження на час проведення експертизи зупинено.

27.09.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку із надходженням висновку експертизи, провадження у справі було відновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 24.10.2017 року на 15.00 год.

24.10.2017 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступників (а.с. 140)

17.04.2018 року ухвалою суду провадження у справі було відновлено (а.с.144).

20.06.2018 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява правонаступників позивача ОСОБА_6 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ОСОБА_7 відповідно до якої просили суд виділити їм у спільну власність частку 13/32 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в натурі; визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 800 кв.м., на якій знаходиться зазначений будинок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як власницями 13/32 житлового будинку та ОСОБА_3 як власницею 13/32 житлового будинку.

Представник позивачів ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що в будинок неможливо вселитися через дії відповідача, просила задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі викладених обставин.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_6 не проживала у будинку, не сплачувала комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що спадщину не приймала.

Приймаючи до уваги позицію позивачів та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2006 року належало 13/32 частки домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки ОСОБА_9 , від якого відповідач ОСОБА_3 успадкувала 13/32 частки на зазначене домоволодіння як його дружина та спадкоємиця першої черги за законом, що підтверджується рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2014 року, що набрало законної сили.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 було задоволено частково та суд ухвалив рішення, яким вселив ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2014 року залишено без змін. (а.с. 6-10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 130).

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцям за законом після смерті ОСОБА_6 на відповідно 1/6 частку та 5/6 часток спадкового майна (а.с.143).

Співвласником 3/16 частини спірного домоволодіння зареєстрований ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.66).

Спадщину після смерті ОСОБА_10 прийняла ОСОБА_11 шляхом подання заяви про прийняття спадщини (а.с.67), однак свідоцтво про право на спадщину не отримала.

ОСОБА_11 померла в 2008 році, доказів прийняття будь-ким спадщини після її смерті суду не надано. Як вбачається із пояснень відповідача ОСОБА_13 спадщину після смерті її матері ОСОБА_11 ніхто не приймав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.12.2016 року (а.с. 56)

Домоволодіння АДРЕСА_1 складається з наступних будов і споруд: житлового будинку літ. А-1, сіней літ.а-1, ганку літ а, гаражу літ В, погребу літ Д, вбиральні літ Г, споруд № 2-7, водо колонки № 1, замощення І. (а.с. 93).

Житловий будинок літ.А-1 складається з: приміщення 1-1 кухня (10,1 кв.м.), приміщення 1-2 коридор (3,3 кв.м.), приміщення 1-3 ванна кімната (6,2 кв.м.), приміщення 1-4 житлова кімната (8,8 кв.м.) по факту 9,8 кв.м., приміщення 1-5 житлова кімната (8,9 кв.м.) по факту 6,9 кв.м., приміщення 1-6 житлова кімната ( 15,4 кв.м.), приміщення 1-7 житлова кімната (7,6 кв.м.). (а.с. 94).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №930/931-17 від 18.09.2017 року поділити (виділити в натурі) домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_14 належить 13/32 часток домоволодіння, ОСОБА_3 належить 13/32 часток домоволодіння, спадкова частка після смерті ОСОБА_10 складає 3/16 часток) неможливо. Запропоновано 2 варіанти порядку користування земельними поліпшеними домоволодіння між двома співвласниками, ідеальні часки яких 13/32 та 13/32: по варіанту 1:

1 співвласник ідеальна частка 13/32, кв. № АДРЕСА_2 НОМЕР_2 50/100 частки;

2 співвласник ідеальна частка 13/32, кв. № АДРЕСА_3 НОМЕР_3 50/100 частки, розмір компенсації на користь 1 співвласника 162 грн.

По варіанту 2:

1 співвласник ідеальна частка 13/32, кв.№ АДРЕСА_2 НОМЕР_4 49/100 частки;

2 співвласник ідеальна частка 13/32, кв.№ АДРЕСА_3 - НОМЕР_5 51/100 частки, розмір компенсації на користь 1 співвласника 2766 грн. (а.с.92-105)

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч.2 ст.183 ЦК).

З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивачі просили поділити домоволодіння в натурі відповідно до 1 варіанту поділу, запропонованого експертом, тобто поділити спірне домоволодіння між позивачами та відповідачем ОСОБА_3 в частках що дорівнюють по Ѕ частині домоволодіння.

Як встановлено в судовому засіданні, спірне домоволодіння поділено між трьома співвласниками ОСОБА_14 належало 13/32 часток домоволодіння, ОСОБА_3 належить 13/32 часток домоволодіння, та частка що належала ОСОБА_10 складає 3/16 часток.

Таким чином, позивачами ставиться питання про поділ між ними та відповідачем ОСОБА_3 всього домоволодіння, у тому числі і 3/16 його часток, що їм не належать, при цьому не ставлячи питання про сплату компенсації їх вартості.

Проаналізувавши усі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 183, 358, 364-367 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , іпн. НОМЕР_7 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_8 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) про виділення в натурі частки майна, що знаходиться в спільній власності, та визначення порядку користування домоволодінням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 липня 2019 року.

Суддя О.П.Румянцев