КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Гуля В.В., Сушко Л.П., із участю секретарів Дроздової Ж.В., Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про стягнення заборгованості при проведенні розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, В С Т А Н О В И В :

14 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де, з врахуванням уточнень та доповнень, просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачені кошти за додаткову відпустку, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії за період з 10 по 25 травня 2017 року в розмірі 11 996,94 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - 114 441,08 грн. та моральну шкоду - 15 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, залишенимбез змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь ОСОБА_1 невиплачені кошти за додаткову відпуску, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії за період 10 по 25 травня 2017 в розмірі 11 996,94 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні - 114 441,08 грн., моральну шкоду - 8 000 грн.

В решті вимог відмовлено.

Разом з тим, 30 жовтня 2018 року Комунальне підприємство Київської обласної ради «Готово» звернулося до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, де просило скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до п. 1.3.4.2. плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на II квартал 2018 року та на підставі відповідних направлень проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Підприємства та філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року, якою серед іншого встановлювалась правомірність здійснення витрат на оплату праці.

За результатами ревізії був оформлений акт ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та філії підприємства за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року.

Зазначений акт ревізії був отриманий підприємством 11 вересня 2018 року.

При цьому, ревізією було встановлено, що головний бухгалтер ОСОБА_1 в березні 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на Товаристві з обмеженою відповідальністю «ББ-Данс», що підтверджується відповіддю ПФУ по застрахованій особі.

Отже, ОСОБА_1 незаконно отримала виплати по лікарняному за рахунок Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Готово».

Крім того, за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року заробітна плата нараховувалась виходячи з розміру посадових окладів більшому ніж передбачено штатними розписами підприємства, відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати в загальній сумі 44 086,36 грн., а також до зайвого перерахування єдиного соціального внеску на загальну суму 9 291,30 грн., внаслідок чого підприємству завдано матеріальної шкоди на загальну суму 53 377,66 грн., відбулось нарахування надбавок без наявності підтверджуючих документів, що призвело до зайвого нарахування та виплати надбавок на загальну суму 59 228,25 грн., а також до зайвого перерахування єдиного соціального внеску на загальну суму 8 144,62 грн., внаслідок чого підприємству завдано матеріальної шкоди на загальну суму 67 372,87 грн.

Вищевикладені порушення, як наслідок, потягли за собою завищення середньоденного заробітку в частині визначення розміру відпустки та компенсації відпустки при звільненні на загальну суму 10 020,27 грн., сума нарахувань ( ЄСВ ) склала 1 509,51 грн., а також при розрахунку суми лікарняних за рахунок підприємства в загальній сумі 2 814,16 грн., сума нарахувань ( ЄСВ ) склала 408,79 грн., що призвело до збитків на загальну суму 14 752,73грн.

Загалом встановлено зайве нарахування заробітної плати працівникам підприємства на загальну суму 135 503,26 грн. ( з урахуванням зайвої сплати ЄСВ ).

За вищевказані порушення відповідальною особою, згідно посадової інструкції, є головний бухгалтер підприємства ОСОБА_1 , на яку покладено обов`язки з нарахування заробітної плати працівникам підприємства.

Отже, сума збитків, завданих ОСОБА_1 підприємству, вища за суму невиплачених при звільненні коштів за додаткову відпустку, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії, за період з 10 по 25 травня 2017 року ( 1 196,94 грн. ), та складається з: 135 503,26 грн. - матеріальна шкода, завдана підприємству, 5 670,32 грн. - незаконні виплати по лікарняним, 576,64 грн. - компенсація за невикористану відпустку, а всього 141 750,22 грн.

Вважає зазначені обставини нововиявленими для вирішення даного спору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року задоволено подану заяву Комунального підприємства Київської обласної ради «ГОТОВО».

Скасовано рішення у справі №753/13000/17 та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про стягнення заборгованості при проведенні розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що головний бухгалтер ОСОБА_1 в березні 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на Товаристві з обмеженою відповідальністю «ББ-Данс», що підтверджується відповіддю ПФУ по застрахованій особі.

Матеріальна шкода, завдана підприємству, незаконні виплати по лікарняним, компенсація за невикористану відпустку призвели до того, що сума збитків є значно вищою за суму невиплачених при звільненні коштів за додаткову відпустку.

За таких обставин, нововиявлені обставини на які посилався заявник у заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, та є істотними для вирішення даної справи, оскільки не були встановлені судом при ухваленні рішення, а тому, суд вважає за необхідне скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні поданої заяви відмовити.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивач з 23 грудня 2015 року по 26 травня 2017 року працювала на посаді головного бухгалтера у Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Готово».

ОСОБА_1 є постраждалою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 ( а.с. 7 т. 1 ).

10 травня 2017 року позивач подала заяву про надання додаткової відпуски за 2017 рік, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії, терміном 16 календарних днів з 10 по 25 травня 2017 року ( а.с. 8 т. 1 ).

Крім цього, в цей день позивач подала заяву про її звільнення з роботи за власним бажанням.

26 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням.

При звільненні підприємством не було проведено повний розрахунок з позивачем, що підтверджується розрахунковим листом за травень та червень 2017 року ( а.с. 13 т. 1 ), з якого вбачається, що підприємством не здійснено виплати за час перебування її у додатковій відпустці.

У зв`язку з чим 14 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом ( а.с. 1-6, 32-33 т. 1 ).

Також, на підтвердження заявлених вимог нею надано довідку про її доходи в січні - травні 2017 року та розрахунок виплати за додаткову відпустку за період з 10 по 25 травня 2017 року, розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, що повністю відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» ( а.с. 14, 15, 16, 32-33 т. 1 ).

З яких вбачається, що виплата за додаткову відпустку за період з 10 по 25 травня 2017 року має бути в розмірі 11 996,94 ( 266 182,15 : 355 х 16 ) грн.

Разом з тим, відповідач, як на підставу для відмови в задоволенні позову, посилається на те, що керівником підприємства, який обіймав посаду в 2016 році, не було подано розрахункових документів про ОСОБА_1 до уповноваженого органу, відповідно до вимог Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ( а.с. 26 -27 т. 1 ).

Проте, на переконання апеляційного суду, дана обставина не свідчить про необґрунтованість заявлених вимог в цій частині, оскільки обов`язок виплатити кошти за додаткову відпусту покладений на відповідача та саме з вини підприємства не було дотримано вимог ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року « Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім цього, відповідачем надано суду акт ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та філії підприємства за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року відповідно до якого, зокрема, вбачається, що головний бухгалтер ОСОБА_1 в березні 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на Товаристві з обмеженою відповідальністю «ББ-Данс», та вона, як наслідок, незаконно отримала виплати по лікарняному за рахунок Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Готово» ( а.с. 101-115 т. 1 ).

За період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року заробітна плата нараховувалась ОСОБА_1 виходячи з розміру посадових окладів більшому ніж передбачено штатними розписами підприємства, відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати в загальній сумі 44 086,36 грн., а також до зайвого перерахування єдиного соціального внеску на загальну суму 9 291,30 грн., внаслідок чого підприємству завдано матеріальної шкоди на загальну суму 53 377,66 грн., відбулось нарахування надбавок без наявності підтверджуючих документів, що призвело до зайвого нарахування та виплати надбавок на загальну суму 59 228,25 грн., а також до зайвого перерахування єдиного соціального внеску на загальну суму 8 144,62 грн., внаслідок чого підприємству завдано матеріальної шкоди на загальну суму 67 372,87 грн.

Вищевикладені порушення, як наслідок, потягли за собою завищення середньоденного заробітку в частині визначення розміру відпустки та компенсації відпустки при звільненні на загальну суму 10 020,27 грн., сума нарахувань ( ЄСВ ) склала 1 509,51 грн., а також при розрахунку суми лікарняних за рахунок підприємства в загальній сумі 2 814,16 грн., сума нарахувань ( ЄСВ ) склала 408,79 грн., що призвело до збитків на загальну суму 14 752,73грн.

Загалом встановлено зайве нарахування заробітної плати працівникам підприємства на загальну суму 135 503,26 грн., з урахуванням зайвої сплати ЄСВ,( там же ).

Однак, на переконання суду другої інстанції, встановлені актом ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та філії підприємства за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року обставини, не є підставою для залишення позову без задоволення, оскільки, таке утримання має проводитися відповідно до ст. 136 КЗпП України на підставі розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові.

При цьому, зазначений порядок не був дотриманий відповідачем, і як наслідок, в даний момент відповідач не позбавлений можливості покрити, як він вважає, отриману шкоду, в передбаченому Законом порядку.

Таким чином, виплата за додаткову відпустку за період з 10 по 25 травня 2017 року в розмірі 11 996,94 грн. не виплачена позивачу підприємством в порушення вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Окрім цього, відповідно до ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки зазначеної виплати в розмірі 114 441,08 ( 1 133,08 х 101 ) грн., що обґрунтовано визначено, виходячи з середньоденної заробітної плати в 1 133,08 грн. та заявленого позивачем періоду з 26 травня 2017 року по 20 жовтня 2017 року ( 101 день ) затримки.

Також, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 8 000 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди апеляційний суд враховує зазначене, характер порушення прав позивача, глибини та обсягу її душевних страждань, які вона зазнала і викликаних необхідністю захисту свого майнового інтересу в судовому порядку, що негативно впливає на її фізичний та психічний стан, інших негативних наслідків, які мають істотне значення, вимог розумності, виваженості і справедливості, положення п.п. 2, 3, 9, 10 постанови №4 Пленуму ВерховногоСуду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31 березня 1995 року.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання заявлених позовних вимог, викладеного судом апеляційної інстанції у повній мірі не врахував та не дотримався вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 76-81 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив помилкове рішення щодо залишення позовних вимог без задоволення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні в цій частині, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на мотиви, встановлені апеляційним судом.

При цьому, апеляційні вимоги щодо залишення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, не можуть бути задоволенні, оскільки, місцевим судом за наслідками розгляду даної заяви було ухвалене рішення і воно відповідно до ч. 7 ст. 429 ЦПК України має переглядатися на загальних підставах.

Доводи ж відзиву Комунального підприємства Київської обласної ради « Готово» на апеляційну скаргу ( а.с. 1-8 т. 2 ), зокрема, про те, що місцевим судом було обґрунтовано задоволено заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлені обставини згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та філії підприємства за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року не могли бути відомі підприємству, судом враховані всі доводи сторін та надані докази, підприємству завдано шкоду, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного не є належною правою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відтак, враховуюче зазначене, з точки зору суду другої інстанції, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України та названих норм права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційній суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про стягнення заборгованості при проведенні розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь ОСОБА_1 невиплачені кошти за додаткову відпуску, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії за період 10 травня 2017 року по 25 травня 2017 року в розмірі 11 996,94 грн.

Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 114 441,08 грн.

Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 8 000 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Л.П. Сушко