КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Капшук Л.О.
Єдиний унікальний номер справи № 371/456/17
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4731/2018
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Київській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.

Секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 02 травня 2018 року у справі за позовом Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Київській області ЮзикаОлександра Михайловича, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент екології та природних ресурсів при Київській обласній державній адміністрації, про визнання незаконним наказу, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 17 квітня 2018 року у всесвітній мережі «Інтернет» на сторінці у Facebook , відповідач по справі ОСОБА_4, в групі Бабинецька громада поширила недостовірну інформацію відносно ТОВ

« ХОЛЕНД» та ТОВ « РІВЕНЬ БУД» , засновниками якої є позивачі .

В інформації міститься недостовірна інформація ,що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію , а також завдає моральної шкоди позивачам по справі . Так ,зокрема зазначено , що позивачі,які є керівниками вказаних товариств, виграють всі тендери по капітальним ремонтам державних та комунальних установ , грабують бюджетні кошти та обкрадають дітей . Так , при виконанні ними робіт по ремонту Небелицької ЗОШ 1 ступеня Макарівського району Київської області було підписано акт приймання робіт, хоча будівельні роботи не виконані в повному обсязі та будівля не введена в експлуатацію, до вказаного акту внесено завідомо неправдиві відомості, що призвело до нанесення збитків місцевому бюджету в сумі 1 478 951 грн. В подальшій своїй публікації відповідач взагалі зазначає, що ТОВ «ХОЛЕНД » (ОСОБА_5) та його підрядна фірма «РІВЕНЬ БУД » ОСОБА_6 роздеребанили бабло в с.Небелиця.

Позивачі вважають викладену відповідачкою інформацію безпідставною, надуманою та такою, що паплюжить їх (позивачів) честь, гідність та ділову репутацію, а також завдає їм моральної шкоди. Внаслідок даної публікації порушені їх стосунки з оточуючими та діловими партнерами, вони постійно перебувають в стані душевної напруги і повинні виправдовуватися перед колегами та партнерами.

Позивачі просили визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує їх (позивачів) честь, гідність, ділову репутацію, інформацію, поширену ОСОБА_4 17 квітня 2018 року в мережі «Інтернет» - FacebookБабинецька громада про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обкрадали дітей та грабують бюджетні кошти, зобов'язати відповідача спростувати дану недостовірну інформацію через мережу «Інтернет» - Facebook Бабинецька громада у той же спосіб, у який вона була поширена та вибачитись перед ними (позивачами), стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів на відшкодування завданої їм моральної шкоди по 50 000 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено частково .

Визнано такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_6 і ОСОБА_7, інформацію, поширену ОСОБА_4 17 квітня 2018 року в мережі «Інтернет» Facebook на сторінці «Бабинецька громада» у соціальній мережі Facebookпро те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 («ОСОБА_5 і ОСОБА_6») розграбували кошти, а саме «роздеребанили бабло в с.Небелиця».

Зобов»язано ОСОБА_4 спростувати дану недостовірну інформацію про ОСОБА_6 і ОСОБА_7 шляхом відповідної публікації в мережі «Інтернет» на сторінці «Бабинецька громада» у соціальній мережі Facebook .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування завданої йому моральної шкоди 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на відшкодування завданої йому моральної шкоди 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) гривні.

В іншій частині позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення , яким позов задовольнити . В апеляційній скарзі зазначала , що суд невірно застосував норми матеріального права , зокрема щодо визначення розміру моральної шкоди , неповно з»ясував обставини ,що мають значення для вирішення справи , не врахував ,що інформація про стан будівництва школи є офіційною інформацією , наявною на офіційному правовому інтернет - порталі Судової влади України, а стиль піднесення цієї інформації є оціночним судженням відповідача .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 14 лютого 2019 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від апелянта не надходило

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_6 є керівником ТОВ «Рівень Буд», а ОСОБА_7 - керівником ТОВ «Холенд», які мають ліцензії на виконання будівельних та монтажних робіт загального призначення. (а.с.20-21,25-27 )

Як видно з матеріалів справи, 17 квітня 2018 року відповідач по справі ОСОБА_4 у всесвітній мережі «Інтернет» на сторінці у Facebook в групі Бабинецька громада здійснила публікації такого змісту - « В той час, коли одні захищають нашу державу від зовнішнього агресора ,реалізовують цінності Революції гідності ціною власного життя , інші - в середині країни продовжують грабувати бюджетні кошти. Це не припустимо, щоб фірми, які виграють тендери, обкрадали дітей»( а.с. 33) .

Як пояснила відповідач , вказана сторінка є її особистою сторінкою.

Зокрема, відповідач , вказала, що фірми ТОВ «Холенд» та ТОВ «Рівень Буд» виграли тендер на реконструкцію приміщення Небелицької ЗОШ 1 ступеня Макарівського району Київської області. Згідно договору від 14 листопада 2016 року вартість робіт складає 1 478 851 грн. Акт приймання виконаних робіт в повному обсязі на вказану суму підписано 13 грудня 2016 року , хоча фактично будівельні роботи не виконані в повному обсязі та будівля не введена в експлуатацію, до вказаного акту внесено завідомо неправдиві відомості, що призвело до нанесення збитків місцевому бюджету на суму 1 478 851 грн. Далі зазначається, що ТОВ «Холенд» (ОСОБА_5) та його підрядна фірма «Рівень Буд» ОСОБА_6 «роздеребанили бабло» в с.Небелиця.( а.с. 33-41)

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що зазначена інформація, розповсюджена про них ОСОБА_4, є недостовірною та такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, будь-якого розкрадання коштів вони не здійснювали, їх фірми дійсно на підставі договору від 14 листопада 2016 року виконували роботи по реконструкції приміщення Небелицької ЗОШ, всі виконані роботи були прийняті за актом від 13 грудня 2016 року (а.с.28-31,87-92).

Згідно ч. 1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У ч. 2 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 302 ЦК України.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Нормами статей 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів, одержання і передання інформації та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

При цьому з урахуванням практики застосування Конвенції, межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечуватися баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права чи інтересу.

Згідно ч.1,3,4 ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою, особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Відповідно до ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, а під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а

також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року закріплює положення про те, що позивач має довести те, що внаслідок поширеної відповідачем інформації було порушено його особисті немайнові права.

У п. 19 цієї постанови вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України відповідач не надала суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, що позивачі « роздеребанили бабло в с. Небелиця». Твердження відповідача про те ,що вказана інформація розміщена на офіційному порталі Судова влада не відповідають дійсності . Так , з наданої відповідачем копії ухвали судді Макарівського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року , розміщеної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, видно що йдеться про розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження ( а.с. 142) . Будь-яких доказів щодо встановлених обставин про заподіяння шкоди місцевому бюджету на суму 1 478 951 грн , відповідач не надала ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції , а відтак висновок суду першої інстанції , що інформація про те ,що позивачі « роздеребанили бабло в с. Небелиця» є достовірною, жодним доказом не підтверджена , а тому вказана інформація вважається недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права позивачів, і вони (позивачі) мають право на її спростування, є цілком обгрунтованою . Доводи апеляційної скарги не містять доказів які б спростовували даний висновок .

При цьому суд першої інстанції вірно вважав, що вказана інформації не є оціночним судженням, оскільки висловлювання відповідачки містять фактичні дані про діяльність позивачів.

Відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Зважаючи на встановлені обставини , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову , і визнав такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, інформацію, поширену ОСОБА_4 17 квітня 2018 року в мережі «Інтернет» на сторінці «Бабинецька громада» у соціальній мережі Facebookпро те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 («ОСОБА_5 і ОСОБА_6») розграбували кошти, а саме «роздеребанили бабло в с.Небелиця» та зобов»язати відповідача спростувати дану недостовірну інформацію про позивачів шляхом відповідної публікації в мережі «Інтернет» на сторінці «Бабинецька громада» у соціальній мережі Facebook.

Вірним є висновок і в частині відмови у спростуванні нібито розповсюдженої відповідачем інформації щодо позивачів, про те що вони обкрадали дітей , оскільки розповсюдження такої інформації під час розгляду справи не встановлено.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1).

Що стосується тверджень позивачів про завдання моральної шкоди , кожному з них, відповідно до ст. 81 ЦПК України, то жодних належних і допустимих доказів , які б підтверджували причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача і моральним станом позивачів, ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надано, а відтак вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними .

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає, що рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню, з ухваленням рішення в цій частині про відмову у відшкодуванні моральної шкоди . В іншій частині рішення є законним і обґрунтованим, постановлене з дотриманням вимог законодавства .

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України , суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у відшкодуванні моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1; адреса: АДРЕСА_1.; РНОКПП: НОМЕР_1), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2; адреса: АДРЕСА_2.; РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3.; РНОКПП: НОМЕР_3) по 706 (сімсот шість) грн. судового збору з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 21 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді