Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 522/1021/16-ц

провадження № 61-23690св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратура Одеської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області та заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Свяченої Ю. Б. від 17 листопада

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М. від 12 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - Казначейська служба в Одеській області), прокуратури Одеської області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 05 червня 2009 року відносно нього було порушено ряд кримінальних справ за ознаками злочинів, передбачених частиною другою статті 162, частинами першою та другою статті 365, частиною першою статті 366, частиною першою статті 371, статтею

386 КК України. Кримінальна справа розглядалася судами неодноразово, останнім судовим рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2014 року кримінальна справа повернута на додаткове розслідування до прокуратури Кілійського району Одеської області. Постановою слідчого прокуратури Одеської області від 30 серпня 2016 року вищевказану кримінальну справу закрито з підстав, передбачених пунктом 2 частиною першою статті 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

Позивач зазначав, що протягом 7 років і 2 місяців він перебував під слідством та судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, негативно вплинуло на його стосунки з оточуючими людьми, вимагало від нього додаткових і тривалих зусиль для організації її життя, що завдало йому значної моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі

800 000 грн. Крім того, у зв'язку з незаконним розслідуванням кримінальної справи він втратив роботу і заробіток у розмірі 284 871 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з держави на його користь вказані суми на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада

2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_4 124 700 грн відшкодування моральної шкоди та 284 871 грн на відшкодування майнової шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач незаконно перебував під слідством та судом протягом 7 років і 2 місяців, відносно нього закрито кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, у зв'язку з чим у нього виникло право звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених статтею 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір якої визначено з урахуванням всіх обставин справи. Крім того, у зв'язку з незаконним розслідуванням кримінальної справи позивач втратив заробіток. Розмір втраченого заробітку суд розрахував, виходячи із середньої заробітної плати позивача і часу його перебування під слідством і судом.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року апеляційні скарги представника Ченуши Г. Х. - Кіхтенка Л. Ф. та заступника прокурора Одеської області відхилено, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав за можливе стягнути з держави втрачений позивачем заробіток у розмірі, який відповідачами не спростовано.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Казначейська служба в Одеській області просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що визначений судами розмір моральної шкоди є значно завищеним. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями органу державної влади та тяжкими моральними стражданнями, на які посилається позивач. Крім того, суди вирішили питання про права та обов'язки Державної казначейської служби України, яка до участі у розгляді цієї справи залучена не була.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року, заступник прокурора Одеської області просить скасувати судові рішення в частині стягнення майнової шкоди із закриттям в цій частині провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, зокрема, що спір в частині відшкодування майнової шкоди не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частиною першою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки у даній справі оскаржуються судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, а наведені заявником доводи містять ознаки, які згідно з вимогами статті 403 ЦПК України є підставою для передачі справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, вказану справу необхідно передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратури Одеської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області та прокуратури Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня

2017 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк