Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 671/408/17-ц

провадження № 61-26963св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування збитків.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у березні 2015 року вона із ОСОБА_5 домовилася про виготовлення та монтаж дерев'яних сходів із її матеріалу, а саме: дубових дощок, довжиною - 3,5-4 м, товщиною - 50 см, загальним об'ємом - 3 куб. м. Вартість виготовлення та монтажу сходів складатиме 700,00 дол США, які сплачуються після закінчення роботи. Відповідач зобов'язався виконати роботу із виготовлення сходів та їх монтажу протягом шести місяців. Строк виконання робіт визначений з урахуванням проведення інших будівельних робіт у будинку, без яких монтувати сходи було недоцільно, та необхідності підсушування дощок природнім способом протягом певного часу. Таким чином, між нею та відповідачем укладений договір побутового підряду. На підтвердження факту отримання дощок, з яких мали бути виготовлені сходи, відповідач написав та передав розписку, яка нею втрачена. Матеріал для виготовлення сходів перевезений до відповідача за адресою здійснення ним підприємницької діяльності. Однак, відповідач робіт не виконав та відмовився повернути дошки на її вимогу. Оскільки відповідач протягом обумовленого строку не виконував її замовлення, вона змушена була понести додаткові витрати на придбання дубових дощок загальною вартістю 33 000,00 грн.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь збитки у розмірі 33 000,00 грн, заподіянні їй внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, та судові витрати.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 33 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами укладений усний договір побутового підряду із виготовлення сходів, на виконання якого позивач передала відповідачу 3 куб. м дубових дощок. Відповідач роботу не виконав, що є підставою для стягнення коштів за передані матеріали.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у порушення статті 60 ЦПК України 2004 рокупозивачем не доведено факт досягнення між сторонами усного договору підряду, домовленості щодо істотних умов договору, а також не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем саме 3 куб. м дубових дощок.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, вважаючи показання свідків неналежним засобом доказування, не застосував положення статті 866 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка передбачає право замовника доказувати факт укладення договору побутового підряду та його умов за допомогою показань свідків у разі відсутності у замовника документів, які підтверджують укладення договору.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, як на доказ укладення з відповідачем договору побутового підряду, посилалася на показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Так, свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_5 погодився виготовити сходи у будинку протягом шести місяців за 700,00 дол. США із матеріалів ОСОБА_4 У зв'язку з цим відповідачу передані 3 куб. м дубових дощок. Про отримання дощок ОСОБА_5 написав розписку, яка у позивача не збереглася.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що він допомагав загружати в автомобіль більше 40 штук дубових дощок, однак точної їх кількості не знає.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що він допомагав загружати в автомобіль дошки, однак скільки було кубів дощок йому не відомо. Розгрузивши дошки у ОСОБА_5, їх також не було перераховано.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши докази та встановивши всі обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами факт погодження усіх істотних умов усного правочину із ОСОБА_5, не надала доказів на підтвердження кількості переданого відповідачу матеріалу, що у силу статей 10, 60 ЦПК України 2004 року є її процесуальним обов'язком, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову через недоведеність заявлених вимог.

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам статей 213-215, 316 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57?60, 212, 303, 304 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик