Провадження № 22ц/812/228/2019
У Х В А Л А

29 січня 2019 року м. Миколаїв

справа № 487/5188/13- ц

Апеляційний суд Миколаївської області у складі судді Данилової О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики визнано мирову угоду, що укладена сторонами спору та надана суду.

3 січня 2019 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 на ухвалу суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 26 червня 2013 року, участі не приймала, мирову угоду не підписувала, а з ухвалою суду ознайомилась у грудні 2018 року.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження на ухвалу суду від 26 червня 2013 року, суд виходить з наступного.

Відповідно частини 1 статті 354 ЦПК апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання повного судового рішення).

Правилами частин 2, 3 статті 354 ЦПК передбачені умови, за яких пропущений строк на апеляційне оскарження може бути поновлено, а також обмеження у застосуванні цих правил - випадки, передбачені частиною 2 статті 358 ЦПК.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Одним з виключень з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи.

Однак з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції особисто, про що зазначено в журналі судового засідання та відображено у технічному записі судового засідання (а.с. 51, стор. 3 обкладинки справи).

При цьому заперечуючи факт участі в судовому засіданні 26 червня 2013 року та посилаючись на необізнаність до грудня 2018 року про порушення своїх прав, ОСОБА_1 не зазначила будь-яких обставин та не надала доказів (прямих або опосередкованих), які би піддавали сумніву чи взагалі спростовували факти, викладені в зазначених процесуальних документах.

Зауваження ОСОБА_1 від 28 грудня 2018 року на технічний запис та журнал судового засідання (а.с. 74,75) судом першої інстанції залишені без задоволення (а.с. 94).

Крім того, помилково вважаючи, що строк на оскарження ухвали починає перебіг з часу отримання копії ухвали, апелянт не подала заяву про поновлення пропущеного строку.

Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про наявність підстав для поновлення строку на оскарження ухвали від 26 червня 2013 року та відповідно до статті 357 ЦПК є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись статтями 354, 357 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року залишити без руху.

Апелянту протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали необхідно надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази, які би прямо чи опосередковано доводили обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Наслідки невиконання ухвали суду передбачено частиною 4 статті 357 ЦПК України та частиною 4 статті 358 ЦПК України.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду О.О.Данилова