Справа № 694/53/18
провадження № 2/694/2/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
04.06.2019 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі
Головуючого судді: Дудніченко В.М.
При секретарі: Літвін Н.М.
Представника позивача: ОСОБА_2 .
Представника відповідача:Крупний О.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Акціонерний Банку «УКРАЗБАНК» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-
ОСОБА_1 та її представник адвокат Кобринський В.О. просять суд визнати дії відповідача, ПАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», щодо безпідставного її звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України за формулюванням «втрата довіри», - незаконними;
Визнати незаконним та скасувати наказ №462-п від 21.12.2017 року в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи з 22.12.2017 року, за п.2 ст.41 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 на посаді касира відділу касових операцій відділення №152/23(Б) АБ «УКРГАЗБАНК».
ОСОБА_1 та представник адвокат Кобринський В.О. мотивують позивні вимоги тим, що ОСОБА_1 під час виконання роботи не порушувала посадову інструкцію касира, положення про порядок здійснення касових операцій та валютно-обмінних операцій.
Представник відповідача адвокат Крупний О.Г. заперечує в задоволені позову, так як ОСОБА_1 під час роботи грубо порушувала посадову інструкцію касира положення про порядок здійснення касових операцій та валютно-обмінних операцій.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, допитаних свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Так, судом встановлено, що 02 квітня 2013 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду касира сектору операційної каси відділу касових операцій відділення №147/23, ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АБ «Укргазбанк» м. Звенигородка, Черкаської області.
22.09.2014 року прийнята на посаду касира сектора операційної каси відділу касових операцій відділення №152/23(Б), ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Укргазбанк» в порядку переведення з Черкаської філії ВАТ АБ «Украгазбанк».
Наказом по особовому складу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АБ «УКРГАЗБАНК» №462-П від 21 грудня 2017 року касир відділу касових операцій відділення №152/23 (Б) ОСОБА_1 була звільнена з посади на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України, зокрема у зв`язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності.
Так, згідно п.2 ст.41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.
Відповідно до ч.3 ст.41 КЗпП України, розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, a y випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року роз`яснено, що звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою.
В пункті 28 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачається: при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 2 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, які він зробив усвідомлено або з необережності, що дає підставу роботодавцю не довіряти такому працівникові. Як правило, такі дії мають корисливий характер. Це крадіжки цінностей, використання їх у своїх особистих цілях, порушення правил торгівлі, відпуск товарів у борг, порушення правил зберігання матеріальних цінностей, допущення недостачі або надлишків товарів, халатне відношення до роботи тощо.
Для втрати довіри не обов`язково, щоб шкода була нанесена. Досить, щоб працівник своїми діями створив можливість для заподіяння шкоди. Факт добровільного відшкодування заподіяного збитку не перешкоджає звільненню за мотивом втрати довіри.
Вчинення винних дій працівника, що призвели до втрати довіри до нього з боку власника чи уповноваженого ним органу, може бути як умисним так і з необережності. Для правових наслідків звільнення з цих підстав не має значення, чи працівник свідомо і умисно вчиняв винні дії чи легковажно ставився до своїх обов`язків, або з необережності допустив дії, що дають ґрунтовні підстави для втрати довіри до нього.
Висновок власника або уповноваженого ним органу про втрату довіри до працівника має бути обґрунтований та підтверджений доказами. Краще, коли ці докази оформлені документально. Наприклад, є підтвердження інвентаризаційним актом, актами ревізії чи іншими документами.
Таким чином роботодавець має обґрунтувати свою недовіру до працівника фактами вини працівника, наявністю підстави для звільнення за недовірою і довести вину працівника.
02 жовтня 2013 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого ОСОБА_1 безпосередньо пов`язану з перевезенням,зберіганням, прийомом і видачею цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених йому Банком матеріальних цінностей, зобов`язується вести облік, складати і представляти у встановленому порядку товарно - грошові й інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей, суворо дотримуватись встановлених правил виконання операцій з цінностями та їх збереження (а.с.36).
Відповідно до посадової інструкції касира відділу касових операцій відділення №152/23 Черкаської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» передбачено, що в своїй професійній діяльності старший касир відділу керується чинним законодавством України та актами внутрішнього регулювання Банку (пункт 1.4), повинен знати нормативно-правові акти стосовно здійснення касових операцій, операцій з платіжними картками, касового обслуговування фізичних та юридичних осіб (пункт 2.1.4), повинен дотримуватися вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України, актів внутрішнього регулювання та розпорядчих документів банку (п.3.1.26), вести розрахунково - касове обслуговування юридичних та фізичних осіб а саме: валюто-обмінні операції, приймати і видавати готівкові коштів (п.3.1.1), формувати первинні касові документи для відображення в бухгалтерському обліку (п.3.1.6), вести регістри синтетичного обліку (довідки, реєстри, книги, журнали тощо) (п.3.1.16); ( а.с. 37-39).
Згідної службової записки начальника управління внутрішньої ревізії Банку ОСОБА_3 касиром відділення №152/23 ОСОБА_1 було допущено грубі порушення нормативно-правових актів НБУ та актів внутрішнього регулювання Банку під час здійснення валютно-обмінних операцій (а.с.40-41).
Відповідно до положенням про порядок здійснення касових операцій в установах АБ «УКРГАЗБАНК» передбачено, що Касовим працівникам категорично забороняється: безпідставно виносити готівку та інші цінності за межі касового вузла, здійснювати операції без фізичної присутності клієнта (п.2.1.4.6) передавати готівку безпосередньо між касовими працівниками (2.4.1), при прийомі платежів від фізичних та юридичних осіб, здійсненні валютно-обмінних операцій проводиться через програмно-апаратні комплекси САКР (5.3.15, 5.3.16), після завершення видачі готівки з каси установи Банку, касир зобов`язаний видати клієнту один примірник видаткового касового документа (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, квитанцію, інше (5.4.32); (а.с.58-60).
Відповідно до положенням про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій в АБ «УКРГАЗБАНК» передбачено, що до валютно-обмінних операцій належать такі операції: купівля у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів готівкової іноземної валюти за готівкові гривні, продаж фізичним особам-резидентам готівкової іноземної валюти за готівкові гривні (п.1.5), що відділення Банку зобов`язані здійснювати валютно-обмінні операції, крім тих, що проводяться через платіжні пристрої, з оформленням квитанцій про здійснення валютно-обмінних операцій. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції та довідка - certificate за формою №377 виписуються у двох примірниках: перший примірник видається як підтвердження здійснення операції фізичній особі, другий - зберігається у паперовій формі в касових документах дня в іноземній валюті (п.4.2), що при здійсненні валютно-обмінних операцій, незалежно від суми, працівник Банку має забезпечити підписання клієнтом квитанцій про здійснення валютно-обмінної операції та довідок - certificate за формою 377 в графі «Підпис клієнта» (п.4.7), що сторнування валютно-обмінних операцій (резидентів, нерезидентів) здійснюється в термін не пізніше 15 хвилин після проведення такої операції (5.8), що касовий працівник відділення Банку під час купівлі у фізичної особи-нерезидента готівкової іноземної валюти разом із квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції зобов`язаний видати довідку - certificate за формою № 377. За згодою клієнта, що підтверджується підписом в квитанції про здійснення валютно-обмінної операції, ця операція може бути здійснена без оформлення довідки - certificate за формою № 377 (п.6.3), що касові працівники відділення Банку зобов`язані видавати квитанцію про здійснення валютно-обмінної операції одночасно з прийняттям та видачею фізичній особі коштів, а квитанція про здійснення валютно-обмінної операції повинна видаватися не пізніше завершення операції.
Внутрішній контроль за проведенням валютно-обмінних операцій включає попередній, додатковий, первинний (автоматизований) і подальший контроль, може бути документальним, фактичним і комбінованим; може проводитись у вигляді: ревізії, перевірки та службового розслідування (п.7.3). Подальший контроль включає в себе виїзні і невиїзні перевірки, а також щоденний контроль відповідальним виконавцем відділення Банку порядку проведення валютно-обмінних операцій (п.7.14). Невиїзними (камеральними) перевірками є позапланові перевірки, які проводяться після здійснення операцій Банку та полягає в перевірці обґрунтованості і правильності здійснення операцій, відповідності документів встановленим формам і вимогам щодо їх оформлення, відповідності вимогам нормативно-правових актів Національного банку України, що регламентують порядок проведення операцій сторно та/або причин (анульовання/видалення) проведених валюто-обмінних операцій, відповідності виконуваних працівниками обов`язків їх посадовим інструкціям, виявленні причин порушень і недоліків та визначенні заходів щодо їх усунення. Такі перевірки здійснюються на підставі даних ОДБ Банку та/або інших документів, а також на підставі матеріалів відеоспостереження, надання яких забезпечує департамент банківської безпеки для вибіркового перегляду записів щодо правильності проведення валютно-обмінних операцій в касах відділень Банку(п.7.22); (а.с.61-64).
ОСОБА_1 дала згоду на проведення аудіо записів та відео/фотозйомки при проведенні моніторингу рівня якості обслуговування клієнтів банку; (а.с.49).
Дана згода підтверджує законність відеоспостереження за проведенням ОСОБА_1 касових операцій, отже Банком було дотримано вимоги ст.32 Конституції України, ст.307 ЦК України.
Відповідно до висновку про проведення службового розслідування комісія прийшла до висновку, що касиром ОСОБА_1 були допущені грубі порушення вимог Положення про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій в АБ «УКРГАЗБАНК», а саме:
п.2.13 в частині невикористання програмного забезпечення «Сfsh» для забезпечення своєчасного відображення валютно-обмінних операцій у бухгалтерському обліку Банку;
п.4.1.1. та п.4.2 в частині не оформлення квитанції про здійснення валютно-обмінної операції;
п.4.2 в частині оформлення квитанції про здійснення валюто-обмінної операцій на суму, яка не відповідає фактичній сумі здійснення касової операції та оформлення квитанції про здійснення валютно-обмінної операції у валюті, яка фактично клієнтом не надавалась;
п.6.7 в частині невидачі клієнту квитанції про здійснення валютно-обмінної операції одночасно з прийняттям та видачею фізичній особі коштів;
п.5.10 в частині сторнування валютно-обмінних операції пізніше 15 хв. Після проведення касової операції;
Крім цього касиром ОСОБА_1 було допущено порушення п.2.1.4.6, п.2.4, п.5.3, п.5.4.8, 5.4.32 Положення про порядок здійснення касових операцій в установах АБ «УКРГАЗБАНК», затвердженого 02.02.2017 року протоколом Правління АБ «УКРГАЗБАНК» №5 в частині винесення готівки за межі касового вузла, здійснення операції без фізичної присутності клієнта, не фіксування проведення касової операції, недотримання порядку оформлення та видачі готівки для здійснення операцій в платіжних системах які визначаються іншими актами внутрішнього регулювання Банку, невидачі клієнту примірника видаткового касового документу. ( а.с.43-46)
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працюючи в Банку на посаді начальника відділу банківської безпеки по Черкаській області був включений в склад комісії для перевірки проведення касових операцій працівниками відділення №152/23. Під час перевірки ним було встановлено, що касир ОСОБА_1 під час валютно - обмінних операцій при отримані валютних переказів клієнтам видався переказ в гривневому еквіваленті по курсу купівлі. За обліками банку операція видачі переказу проводилася як отримання клієнтом коштів у валюті, а валютно обмінна операція з купівлі Банком валюти не відображалась. Частина отриманої у такий спосіб валюти продавалась іншим клієнтам по курсу продажу без відображення обліку, дані факти підтверджуються відеозаписами.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працювала керуючим відділенням Банку №152/23. ОСОБА_1 працювала касиром. Недоліків по роботі не було, до часу коли провели службове розслідування та було переглянуто відеозаписи з відеокамер спостереження.
В судовому засіданні було переглянуто записи камер відеоспостереження відділення №152/23 м. Звенигородка Черкаської області Черкаської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» за 06.11.2017 та о7.11.2017 року з яких вбачається, що касир ОСОБА_1 під час виконання валютно-обмінної операції порушила нормативно-правові акти НБУ та акти внутрішнього регулювання Банку.
Судом також береться до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 які вона давала під час службового розслідування, відповідно до яких ОСОБА_1 визнавали факти порушення при проведенні валютно-обмінних операцій. Дані пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні не змогла спростувати (а.с.52).
Доводи ОСОБА_1 про те, що при її звільненні з роботи була порушена процедура звільнення, так як вона не була присутня на засіданні профспілкового комітету під час розгляду подання адміністрації Банку на дачу згоди на її звільнення з роботи, суд не приймає до уваги, так як ОСОБА_1 дала письмову згоду на розгляд подання без її участі. Подання адміністрації Банку профспілковим комітетом було розглянуто відповідно до вимог КЗпроП (а.с.26).
В частині моральної шкоди ОСОБА_1 та представник адвокат Кобринський В.Ф. позивні вимоги не підтримали.
Отже, видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв`язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України), Банк діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства.
В зв`язку з цим, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним звільнення та поновлення її на роботі задоволенню не підлягають, як безпідставні.
Оскільки судом не встановлено порушень трудового законодавства при звільненні позивача, не підлягають задоволенню і позовні вимоги останнього про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу які є похідними від вимог про незаконність звільнення та поновлення на роботі.
На підставі ст.38 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,постановою Верховного суду України за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за заявою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2015 року, Постанови Верховного суду від 29.11.2018 року у справі №211/5910/16-ц, ст.41 КЗпП України. Керуючись ст.ст.10.11.60.212-215.224-227 ЦПК України, суд,-
в позові ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Акціонерний Банку «УКРАЗБАНК» (код ЄДРПОУ, м. Київ вулиця Єреванська,1) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,- відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлено 06.06.2019 року.
Суддя