Справа № 203/3790/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2017 року було збільшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду від 25.11.2014 року з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 800 грн. Позивачка зазначила, що вказаний розмір аліментів становить 41,15% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є недостатнім на утримання дитини та не покриває і половини суми, необхідної для утримання дитини. В той час, як відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Через визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та постійного збільшення розміру прожиткового мінімуму для утримання дитини, з метою захисту прав останньої, вона вимушена постійно звертатись до суду з заявами щодо зміни розміру аліментів. З урахуванням наведеного, позивачка просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання малолітньої доньки, визначивши їх у розмірі ј частки з усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

В наданій письмовій заяві позивачка просила проводити розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання предявленого позову.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязання з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

В судовому засіданні, що проводилось 18.12.2018 року, відповідач посилався на неотримання ним позовної заяви з додатками. В звязку з цим, за клопотанням відповідача судом було оголошено перерву та надано останньому час для отримання направленої судової кореспонденції (ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками) у поштовому відділенні, а також для можливості ознайомитись із матеріалами справи в суді.

Згідно заяви відповідача від 18.12.2018 року вбачається, що в цей день останній був ознайомлений із матеріалами справи.

Також останній під розпису був повідомлений про дату та час наступного судового засідання, призначеного на 16.01.2019 року.

Проте, в дане судове засідання та наступні засідання, що призначались на 04.02.2019 року та 20.02.2019 року відповідач не зявився, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, участь у справі через свого представника не забезпечив.

Після ознайомлення з матеріалами справи відзиву на позов не надав, будь-яких клопотань по справі не заявляв, будучі обізнаним про наявність в провадженні суду розглядаємої справи, до суду не зявлявся та подальшим розглядом справи не цікавився.

Вказану поведінку відповідача суд розцінює, як зловживання ним своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи та прав позивачки на своєчасний розгляд предявленого нею в інтересах дитини позову; а також як волевиявлення відповідача, що свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

З огляду на це та подану позивачкою заяву, суд у відповідності до положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-КИ №496051, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2014 року у цивільній справі №203/7095/14-ц, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 419 грн. 90 коп., щомісячно.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2016 року у цивільній справі №203/1956/16-ц, було змінено розмір раніше присуджених аліментів та визначено їх у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2017 року у цивільній справі №203/1956/16-ц, було змінено розмір раніше присуджених аліментів та визначено їх у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, постанові Верховного Суду від 03.09.2018 року у справі №34/192/17.

Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд враховує, що розмір присуджених за рішенням суду від 14.06.2017 року аліментів на утримання малолітньої дитини в сумі 800 грн., є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством на час розгляду справи, який складає 2027 грн. та явно недостатнім для задоволення основних, першочергових потреб дитини з урахуванням її віку.

Вказана обставина, свідчить про нерівність сторін в їх спільному обовязку утримання дітей та є підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів.

За вказаних вище обставин, а також враховуючи ненадання відповідачем відзиву із запереченнями проти позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та змінити розмір аліментів, присуджених до стягнення з відповідача на утримання дитини за рішенням суду від 14.06.2017 року, встановивши їх в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з моменту набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,183,184,192 СК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,42,43,76-81,141,223,247, 258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по зміну розміру аліментів задовольнити повністю.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2017 року у цивільній справі №203/802/17, провадження №2/0203/627/2017, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованого: 49048, м.Дніпро, вул.Банківська,24/11, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (49100, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,127/18) на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (зареєстрованого: 49048, м.Дніпро, вул.Банківська,24/11, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 лютого 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак