Єдиний унікальний номер 233/504/18 Номер провадження 22-ц/804/526/19
Головуючий в 1 інстанції: Мартиненко В.С.
Суддя-доповідач: Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну № 233/504/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,

на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2018 року (суддя Мартиненко В.С.), ухваленого в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що 16 липня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 76189-CRED, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі потреби в сумі 15 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 16 січня 2009 року, зі сплатою 30,0 % річних. Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2008 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 76189-CRED від 16 липня 2007 року в сумі 14 105,22 грн. Відповідач за спірним кредитним договором й надалі свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим Банк продовжує нараховувати проценти за кредитним договором. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № 76189-CRED від 16 липня 2007 року, яка станом на 08 січня 2018 року складається із заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 59 932, 67 грн. та штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2 996,63 грн., а всього 6 3179,30 грн., та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2018 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дотримався встановлено ст.ст.76-80 та ст.89 ЦПК України принципу оцінки доказів. Також суд першої інстанції не звернув уваги на та, що наявність рішення за відсутності належного виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами. Також суд першої інстанції не звернув уваги на постанову Верховного Суду від 18 січня 2018 року по справі № 309/4208/13-ц , провадження № 61-1627 св17, де зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке виконано боржником вчасно, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним. Оскільки на момент ухвалення судового рішення в справі борг позивачу в повному обсязі не повернуто, то суд не мав підстав для відмови в захисті його права на отримання сум, передбачених умовами Договору за інші періоди, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2008 року про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та штрафів. А отже, заборгованість за процентами за кредитним договором в розмірі 59932 грн. 67 коп., а також сума штрафу в загальному розмірі 3246,63 грн. станом на 01 січня 2018 року, яка виникла після видачі вищезазначеного судового наказу, нарахована позивачем безпідставно, в зв'язку з чим у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 76189-CRED, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в сумі 15 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 16 січня 2009 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30,0 % річних в порядку та строки, встановлені Графіком погашення кредиту та процентів, що є додатком № 1 до договору.

Пунктами 5.5, 5.6 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по виконанню графіку погашення кредиту та процентів або порушенні п.2.2.8 договору, позичальник сплачує банку штраф за кожний випадок порушення вказаного графіку в частині дотримання дат погашення кредиту: на 1-9 днів в розмірі 5 % від суми своєчасно несплаченої частини отриманого кредиту; на 10 та більше днів - в розмірі 10 % від суми своєчасно несплаченої частини отриманого кредиту. При порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п.п.2.2.6, 2.2.9 кредитного договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф в розмірі 2 % від суми отриманого кредиту.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»).

Судовим наказом, виданим Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області від 15 грудня 2008 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 76189-CRED від 16 липня 2007 року в сумі 14105,22 грн. Судовий наказ набрав законної сили 14 січня 2009 року.

З розрахунку заборгованості за договором № 76189-CRED від 16 липня 2007 року, доданого позивачем до позову, вбачається, що вищенаведеним судовим наказом з ОСОБА_3 була стягнута, зокрема, заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 771,18 грн., а також проценти, нараховані банком на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.3.1 Кредитного договору № 76189-CRED від 16 липня 2007 року, Банк має право: змінити умови Договору - вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за Договором в повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України, за зобов'язаннями строки яких не наступили, строки вважаються таки, що настали в зазначену в повідомленні дату. В цю дату Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за Договором.

Згідно пункту 2.3.5 Кредитного договору № 76189-CRED від 16 липня 2007 року, Банк має право стягнути кредит до настання строків, передбачених п. 1.4 цього Договору, т.ч. в порядку передбаченому п. 2.3.3 даного Договору, а також шляхом звернення стягнення на майно, що виступає забезпеченням виконання зобов'язань за цим Договором відповідно до п. 4 даного Договору, при настанні умов, передбачених п. 2.3.1 даного Договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом ( з заявою про видачу судового наказу) про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (наказом) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, кредитор (Банк) на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВП СВ від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц.

Доводи апеляційної скарги про ненадання належної правової оцінки всім доказам по справі, є необґрунтованими.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку, нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем суду апеляційної інстанції не надано.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував правову позицію ВС від 18 січня 2019 року по справі № 309/4208/13-ц, оскільки згідно постанови ВП СВ від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц, Верховний суд відступив від позиції викладеної у зазначеної постанові.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І.Корчиста