Справа № 361/1632/18
Провадження № 2/361/253/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 лютого 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Корніюк К.А., Коваль А.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, видані спадкоємцю ОСОБА_6 до майна спадкодавця ОСОБА_7, яка померла 19 листопада 2002 року, а саме:

- свідоцтво від 15 березня 2015 року, реєстровий номер № 1388, щодо спадкування ОСОБА_6 Ѕ частини будинку №21 по вулиці Польовій в селі Русанів Броварського району Київської області;

- свідоцтво від 15 березня 2015 року, реєстровий номер № 1391, щодо спадкування ОСОБА_6 Ѕ частини земельної ділянки площею 0,376 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Русанівської сільської ради народних депутатів, з якої - 0,250 га - для обслуговування житлового будинку; 0,126 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Русанів Броварського району Київської області;

- свідоцтво від 15 березня 2015 року, реєстровий номер № 1395, щодо спадкування ОСОБА_6 Ѕ частини грошового вкладу в ощадному банку №5400/015 у с. Русанів Броварського району Київської області на рахунку №1911, з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, що належали померлій ОСОБА_7 на підставі ощадної книжки; Ѕ частини права на земельну частку (пай) із земель, що перебувають у колективній власності КСП «Русанівське», розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_8, померлому 14.04.2001р., на підставі сертифікату серії КВ № 0240902, виданого у 1997 році Броварською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 20.01.1998р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай № 22;

Визнати за ним, ОСОБА_3, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої 19 листопада 2002 року, право власності на спадкове майно:

- будинок №21 по вул. Польовій в селі Русанів Броварського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,376 га, розміщену у віданні Русанівської сільської ради, з якої - 0,250 га - для обслуговування житлового будинку; 0,126 га для ведення особистого підсобного господарства, в селі Русанів Броварського району Київської області;

- грошовий вклад в ощадному банку №5400/015 у селі Русанів Броварського району Київської області на рахунку №1911 з процентами та компенсаційними виплатами, що належали померлій ОСОБА_7 на підставі ощадної книжки;

- право на земельну частку (пай) із земель, що перебувають у колективній власності КСП «Русанівське», розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (сертифікат серії КВ № 0 року).

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 21.11.2002р. померла мати позивача ОСОБА_7, за життя їй належав вказаний житловий будинок № 21 по вул. Польовій в с. Русанів, земельна ділянка за адресою вул. Польова, 21 в с. Русанів площею 0,376 га (0,250 га для обслуговування вказаного будинку і 0,126 га для ведення особистого підсобного господарства), а також право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Русанівське» розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж зазначеної частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_8 (батьку позивача), померлому 14.04.2001р., на підставі сертифікату КВ №0240902, виданого у 1997 році Броварською РДА, яке було успадковане його дружиною ОСОБА_7 і на день її смерті належало їй. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є він (позивач), який проживав постійно з матір,ю станом на день її смерті і який фактично прийняв спадщину після матері, і другим спадкоємцем першої черги був його брат ОСОБА_6, який проживав окремо від спадкодавця і який особисто не подавав заяву про прийняття спадщини після матері. З матеріалів спадкової справи йому, позивачу, в грудні 2017 року при розгляді іншої цивільної справи за його позовом з приводу спадкових прав, стало відомо, що заяву від імені брата до нотаріальної контори подала його дружина за довіреністю, виданою братом, що на думку позивача не відповідає вимогам закону і ОСОБА_9 про порядок вчинення нотаріальних дій в України (п.110). яким передбачено, що таку заяву спадкоємець повинен подати особисто, або його підпис у заяві про прийняття спадщини повинен бути нотаріально посвідчений; і що подання такої заяви представником за довіреністю закон та ОСОБА_9 не передбачали, тому вважає, що оскільки брат не подав належної заяви, то він є таким, що спадщину не прийняв, і відповідно єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після матері є він, позивач. Видані брату свідоцтва про право на спадщину щодо майна матері в частині Ѕ прав вже бути в судовому порядку визнані недійсними - в частині права позивача на спадкування половини спадкового майна; в іншій частині просить визнати видані брату свідоцтва недійсними з наведених підстав, а саме з тих підстав, що брат не подав заяву про прийняття спадщини і відповідно спадщину не прийняв.

Відповідач позов не визнала, подала відзив, в якому послалась на те, що її чоловік ОСОБА_6 прийняв спадщину після матері, подавши своєчасно заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (заява №471 від 16.05.2003р.); заяву він подав через представника - через неї, вона діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені чоловіка, що не порушує вимоги закону щодо подання заяви про прийняття спадщини, зокрема статті 549 ЦК УРСР, і ОСОБА_9 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 14.06.1994р., якою не було заборонено подання заяви про прийняття спадщини через представника за нотаріально посвідченою довіреністю.

Третя особа просила розглянути справу без участі уповноваженого представника.

З свідоцтв про народження, про смерть встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_10 і ОСОБА_7;

Другим сином вказаного подружжя є ОСОБА_6.

14.04.2001р. помер ОСОБА_8.

Рішенням суду від 20.09.2004р. встановлено факт, що ОСОБА_6 доводиться сином ОСОБА_8, і ОСОБА_7 є дружиною ОСОБА_8.

19.11.2002 р. померла ОСОБА_7.

Станом на день подання позову ОСОБА_6 помер, єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину після його смерті і відповідно його правонаступником за всіма майновими правами, є його дружина ОСОБА_4 (відповідач у даній справі).

З довідки виконкому Русанівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_7 по день смерті 19.11.2002 р. постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на день її смерті в будинку постійно проживав та був зареєстрований син ОСОБА_3.

З спадкової справи до майна померлої 19.11.2002р. ОСОБА_7 встановлено, що 16.05.2003р. до Броварської районної державної нотаріальної контори звернулася із заявою ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_6, про видачу свідоцтв про право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7, та яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0240904, грошового вкладу з відповідними процентами, що зберігаються в ощадному банку № 5400/015 с. Русанів на рахунку № 19111, житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, земельної ділянки площею 0,376 га, що знаходяться в с. Русанів Броварського району Київської області, сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія КВ № 0240902, грошового вкладу з відповідними процентами, що зберігається в ощадному банку № 5400/015 с. Русанів на рахунку № 738, що належали ОСОБА_8, померлому 14.04.2001р., спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_7, яка фактично прийняла спадщину, але спадкових прав не оформила.

15 березня 2005 року ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 19.11.2002 р., №1388, на житловий будинок № 21 по вул. Польовій в с. Русанів Броварського району Київської області, що належав ОСОБА_8, померлому 14.04.2001 р., на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.2004 р., спадкоємцем якого була ОСОБА_7, дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав.

Також 15 березня 2005 року ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 19.11.2002 р., №1391, на земельну ділянку площею 0,376 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Русанівської сільської ради народних депутатів, з якої - 0,250 га - для обслуговування житлового будинку, 0,126 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Русанів Броварського району Київської області, що належала ОСОБА_10, померлому 14.04.2001 р., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія КВ від 05.10.1998 р., спадкоємцем якого була ОСОБА_7, дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав.

Також 15 березня 2005 р. ОСОБА_6 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 19.11.2002р., №1395, на: 1) право на земельну частку (пай) із земель, що перебувають у колективній власності КСП «Русанівське», розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_7 на підставі сертифікату КВ № 0240904 від 17.12.1997 р.; 2) грошовий вклад в ощадному банку № 5400/015 с. Русанів Броварського району на рахунку № 1911, з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, на грошовий вклад в ощадному банку № 5400/015 у с. Русанів Броварського району Київської області на рахунку № 1911, з відповідними процентами та компенсаційними виплатами; 3) право на земельну частку (пай) із земель, що перебувають у колективній власності КСП «Русанівське», розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_8, померлому 14.04.2001 р., на підставі сертифікату серії КВ № 0240902, виданого у 1997 році Броварської районною державною адміністрацією, зареєстрованого 20.01.1998 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай № 22, спадкоємцем якого була ОСОБА_7; 4) на грошовий вклад в ощадному банку № 5400/015 с. Русанів Броварського району на рахунку №0625, з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, що належали на підставі ощадної книжки, виданої вищезазначеним ощадним банком ОСОБА_8, чоловіку померлої, який 14.04.2001 р., спадкоємцем якого була ОСОБА_7, дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом був частково задоволений;

визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.03.2005р. нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, у спадковій справі №361 до майна ОСОБА_7, померлої 19 листопада 2002 року, зареєстроване в реєстрі за № 1388, на імя спадкоємця ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у селі Русанів Броварського району Київської області по вулиці Польовій, під №21, - в частині спадкування 1/2 частки вказаного майна другим спадкоємцем - ОСОБА_3;

визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.03.2005р. нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, у спадковій справі №361 до майна ОСОБА_7, померлої 19 листопада 2002 року, зареєстроване в реєстрі за № 1391, на імя спадкоємця ОСОБА_6 на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,376 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Русанівської сільської ради, з якої - 0,250 га - для обслуговування житлового будинку; 0,126 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Русанів Броварського району Київської області, - в частині спадкування 1/2 частки вказаного майна другим спадкоємцем - ОСОБА_3;

визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.03.2005р. нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, у спадковій справі №361 до майна ОСОБА_7, померлої 19 листопада 2002 року, зареєстроване в реєстрі за № 1395, на ім,я спадкоємця ОСОБА_6 на спадкове майно, визначене у даному Свідоцтві у пункті 2 - грошовий вклад в ощадному банку № 5400/015 у с. Русанів Броварського району Київської області на рахунку № 1911, і у пункті 3) права на земельну частку (пай) у землі у колективній власності КСП «Русанівське», розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах, за сертифікатом серії КВ № 0240902, виданий у 1997 році Броварською районною державною адміністрацією, - в частині спадкування 1/2 частки вказаного майна другим спадкоємцем - ОСОБА_3.

В даній цивільній справі, яка розглядається, позивач оспорює вказані свідоцтва в іншій частині в частині спадкування ОСОБА_6 другої половини спадкового майна, в якій свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2005р. у наведеному рішенні не були визнані недійсними.

Моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Спадщина - у разі її прийняття спадкоємцем - вважається прийнятою з моменту відкриття спадщини, незалежно від того, чи видано свідоцтво про право на спадщину і коли воно видано.

Тому питання щодо прийняття спадщини після ОСОБА_7 регулюється положення закону, чинного до 1.01.2004р. (ЦК УРСР).

Згідно ст.524 ЦК УРСР - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР - часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст.526 ЦК УРСР - місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце

проживання спадкодавця.

Згідно ст.529 ЦК УРСР - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти , дружина і батьки померлого.

Згідно ст.533 ЦК УРСР предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять

до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Згідно ст.548 ЦК УРСР - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК УРСР - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.560 ЦК УРСР- спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в

державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст.561 ЦК УРСР - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за

законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.562 ЦК УРСР- спадкоємці є рівними у їх правах.

Згідно ст.564 ЦК УРСР - порядок розпорядження на випадок смерті вкладами в державних ощадних касах і Державному банку СРСР за спеціальними вказівками

вкладників визначається статутами названих кредитних установ і виданими в установленому порядку правилами. Якщо вкладник не зробив розпорядження ощадній касі або банку,

то в разі смерті вкладника його вклад переходить до спадкоємців на загальних підставах за правилами цього розділу.

З 01.01.2004р. введено в дію новий ЦК України., яким фактично аналогічно врегульовані питання щодо черговості спадкування, рівності прав спадкоємців одної черги

Новий ЦК України дещо змінив порядок прийняття спадщини. Разом з тиМ, до спірних правовідносин (в питаннях щодо прийняття спадщини) застосовним є ЦК УРСР.

Згідно Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, п.4 даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. П. 5 - правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З аналізу норм закону, що регулював спадкові правовідносини на день відкриття спадщини, а також з урахуванням доказів і вже встановлених фактів, суд дійшов таких висновків:

Спадкодавець ОСОБА_7 не залишила заповіту, тому до спадкування допущені спадкоємці за законом першої черги - двоє синів.

Станом на день смерті ОСОБА_7 після її смерті спадщину прийняли: позивач і його брат, він же чоловік відповідачки ОСОБА_6, які є спадкоємцями першої черги, згідно ст.529 ЦКУРСР;

причому позивач спадщину прийняв у спосіб, передбачений у п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки залишився проживати в успадкованому будинку, і не відмовився від спадщини. Дана обставина вже встановлена судовим рішенням від 5.12.2017р.

другий спадкоємець ОСОБА_6, який не проживав у будинку і не вселився до будинку після смерті матері, тобто не вступив у фактично володіння і керування спадковим майном, спадщину прийняв у спосіб, встановлений у п. 2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, подавши державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після матері протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємці рівні в своїх спадкових правах, їх частки у прийнятій ними спадщині є рівними (по Ѕ). Саме з даної встановленої обставини виходив суд у рішенні від 5.12.2017р., визнавши частково недійсними вказані позивачем свідоцтва про право на спадщину - в частині спадкових прав позивача щодо половини спадкового майна.

В даній справі позивач оспорює спадкові права свого брата, який на думку позивача не подав заяву про прийняття спадщини у спосіб і в порядку, встановленому законом, а саме піддав сумніву подання братом заяви, яка не була подана ним особисто і за його власним підписом, а через свого представника за довіреністю.

З даного приводу відповідач послався на те, що у названому рішенні суду суд вже встановив дані обставини, зокрема те, що ОСОБА_6 подав заяву через представника, і прийняв спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, що могло б на думку відповідача розглядатись як підстава для закриття провадження у справі.

Позивач не погодився з таким міркуванням, пославшись на те, що вказані ним обставини, а саме порушення порядку подання заяви і невідповідність подання заяви тій ОСОБА_9, якою мав би керуватись нотаріус при прийнятті заяви від другого спадкоємця, - ним у раніше позовній заяві (за якою судом вже ухвалене рішення) як підстави для визнання свідоцтва недійсним, не зазначались, не були предметом дослідження у названій справі, і тому не можна вважати , що є рішення суду з тих самих підстав.

Суд погодився з таким тлумаченням наявного судового рішення і нового позову, і не вбачив підстав для закриття провадження у справі.

Щодо дотримання спадкоємцем кубинським ОСОБА_6 положень закону щодо прийняття спадщини, то суд виходить з наступного:

Предметом аналізу є заява (наявна в спадковій справі до майна померлої 19.11.2002р. ОСОБА_7;

заява подана до Броварської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини;

заява датована 16.05.2003р., тобто вчасно (протягом шести місяців);

заява подана ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_6;

у спадковій справі є довіреність, яка видана ОСОБА_6 на ім,я довірителя ОСОБА_4 (його дружина), довіреність відповідає всім вимогам закону до даного правочину, нотаріально посвідчена, в ній є власний підпис спадкоємця;

за змістом довіреності вона спадкоємцем видана саме для звернення від його імені до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після його матері ОСОБА_7; тобто з точки зору виявлення волі особи - не виникає сумніву в тому, що спадкоємець ОСОБА_6 висловив намір і бажання прийняти спадщину після матері і вчинив належну від нього у такому випадку необхідну дію, передбачену статтею 549 ЦК УРСР: звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, уповноваживши у належний спосіб на виконання технічної сторони цього питання свою дружину.

Такі дії і такий спосіб подання заяви до нотаріальної контори не суперечили чинному на той час законодавству, зокрема статі 549 ЦК УРСР, яка не встановлювала обовязкової явки спадкоємця до нотаріуса при поданні заяви; такі дії і такий спосіб не суперечили ОСОБА_9 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 14.06.1994р., чинній на час прийняття даної заяви нотаріусом.

ОСОБА_9 не заборонялось подання заяви про прийняття спадщини через представника за нотаріально посвідченою довіреністю, і конкретно не визначалась обовязкова присутність спадкоємця при поданні заяви, або перевірка нотаріусом безпосередньо при її поданні належності підпису спадкоємцю.

З правової точки зору важливим є волевиявлення спадкоємця з приводу прийняття чи неприйняття спадщини. У даному випадку воля спадкоємця виражена ним однозначно і у належний спосіб, і не викликає сумніву.

Будь-яких підстав для неприйняття такої заяви нотаріус не мав. Факт видачі довіреності на вчинення саме такої конкретно визначеної спадкоємцем дії не викликає сумніву і ніким не оспорюється. Підпис спадкоємця у довіреності не викликає сумніву і він посвідчений нотаріусом при посвідченні довіреності, тоді ж зясовано волевиявлення особи, що видала довіреність. Підпис довірителя у заяві про прийняття спадщин (видачу свідоцтва про право на спадщину) також з,ясована, не піддається сумніву, і вказана особа нотаріусом була встановлена. Принаймні дані обставини ніхто не оспорює і вони підтверджені самим фактом нотаріального посвідчення.

Тому суд не вбачає підстав для визнання недійсною/нікчемною вказаної заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_6

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_6 прийняв спадщину, набув право власності на половину спадкового майна (в рівних частках з другим спадкоємцем - позивачем), і мав право на отримання свідоцтв про право на спадщину щодо спадкового майна в межах належної йому Ѕ частки цього майна.

Згідно ч.1ст.1296 ЦКУ (який діяв на час видачі свідоцтв про право на спадщину, оспорюваних позивачем), - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.2 - якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно ч. 3 - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст.1297 ЦКУ - якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно ст.1298 ЦКУ - Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1301 ЦКУ - Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Видані ОСОБА_6 15.03.2005р. три свідоцтва про право на спадщину на все майно спадкодавця були визнані частково недійсними судовим рішенням від 5.12.2017р. - в частині 1/2 частки спадкового майна, яке прийняв у спадщину другий спадкоємець- позивач. В іншій частині щодо іншої половини спадкового майна , яке прийняв у спадщину спадкоємець ОСОБА_6. вказані свідоцтва є дійсними, відповідають вимогам закону, посвідчують набуття спадкоємцем у власність тієї частки спадкового майна, яку він успадкував.

В цій частині права позивача не порушені, і відсутні підстави для визнання оспорюваних свідоцтв недійсними.

Позов необгрунтований і задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, зазначене у оспорюваних ним свідоцтвах, (як на ціле так і на Ѕ його частину),то суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги виходячи з наступного:

Згідно ст. 1300 ЦКУ ч.1 - за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. ( Частина перша статті 1300 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1709-VII від 20.10.2014). Згідно ч. 2 - на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 3 - у випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відмовляючи у позові, суд виходить з того, що право позивача на спадкування Ѕ частини спадкового майна вже захищене судовим рішенням від 5.12.2017р., і всі подальші дії по реалізації своїх спадкових прав і права власності на вказану Ѕ частину спадкового майна позивач повинен виконати в порядку звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу йому відповідних свідоцтв. Єдиною у цьому сенсі підставою для звернення до суду на захист порушеного права була б відмова нотаріуса у видачі такого свідоцтва (свідоцтв), але про наявність вказаної обставини позивач не зазначив і не надав доказів на підтвердження його звернення до нотаріуса з цього приводу. Суд при розгляді цивільної справи не перебирає на себе повноважень нотаріуса. Тому у цьому сенсі суд не вбачає порушення права позивача, яке б підлягало судовому захисту, в тому числі у спосіб визнання за ним права власності на ту частку спадкового майна, яку він в дійсності успадкував (1/2).

Щодо іншої половини спадкового майна, то позивач не набув права власності на дане майно (іншу Ѕ), оскільки воно успадковане другим спадкоємцем ОСОБА_6, і оскільки суд відмовляє позивачу у вимозі про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину в частині спадкових права кубинського Л.С.

Таким чином, у позові в цілому слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1296, 1297, 1298, 1301 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2015 року, реєстровий номер № 1388, в частині спадкування ОСОБА_6 Ѕ частини будинку №21 по вулиці Польовій в селі Русанів Броварського району Київської області; свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2015 року, реєстровий номер № 1391, в частині спадкування ОСОБА_6 Ѕ частини земельної ділянки площею 0,376га в с. Русанів Броварського району Київської області; свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2015 року, реєстровий номер № 1395, в частині спадкування ОСОБА_6 Ѕ частини грошового вкладу в ощадному банку №5400/015 у с. Русанів на рахунку №1911 та Ѕ частини права на земельну частку (пай) із земель КСП «Русанівське» 2,41га в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом КВ № 0240902; у позові про визнання за ним права власності на вказане вище спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за результатом апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення суду складено 21.02.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова