Номер провадження 22-ц/804/550/19 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/11692/18 за заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Артемвугілля» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки з розрахунком при звільненні

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2018 року, прийняту в приміщенні суду в місті Слов'янську Донецької області,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки з розрахунком при звільненні, в якій вказав що 09 липня 2015 року був звільнений з ДП «Артемвугілля» за станом здоров'я. З березня 2014 року заробітна плата йому виплачувалася нерегулярно, на день його звільнення склалася заборгованість по заробітній платі в сумі 24532,55 грн. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року були задоволені його позовні вимоги до ДП «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні». Оскільки ДП «Артемвугілля» до теперішнього часу не виплатило заборгованість по заробітній платі, а вищевказане судове рішення не виконане державною виконавчою службою через неплатоспроможність боржника, просив видати судовий наказ про стягнення з ДП «Артемвугілля» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2016 року по 19 листопада 2018 рік в сумі 258800 грн.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2018 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 до ДП «Артемвугілля» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки з розрахунком при звільненні за період з 08 квітня 2016 року по 19 листопада 2018 року відмовлено; роз'яснено заявнику його право на звернення до суду з цими вимогами у позовному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального і матеріального права, згідно процесуального закону передбачено право вибору позивача заявити свої вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку як в порядку позовного так і в порядку наказного провадження. Відмова суду першої інстанції розглядати в порядку наказного провадження вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є звуженням законних прав позивача на вільний вибір порядку судового розгляду (наказного чи позовного провадження) та порушенням принципу верховенства права. Отже, суд першої інстанції невірно втлумачив ч. 1 ст. 161 ЦПК України не як перелік вимог, як імперативну норму, яка виключає можливість заявлення в наказному провадженні однієї вимоги без одночасного заявлення іншої.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 368 та ч. 2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про відмову у видачі судового наказу, розгляд якої відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмововляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що законом передбачена можливість стягнення середнього заробітку в наказному провадженні лише за умови подання одночасно вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до ДП «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задоволено; стягнуто з ДП «Артемвугілля» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 24532,55, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 77200,00 без утримання обов'язкових аналогів та платежів, витрати по сплаті судового збору в розмірі 740,00грн, а разом 102472,55грн. (арк.. спр.14 звор.-15).

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 просив видати судовий наказ про стягнення з ДП «Артемвугілля» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2016 року по 19 листопада 2018 рік в сумі 258800 грн (арк..спр.1-2).

Отже, фактично заявником ставиться питання не про стягнення середнього заробітку в зв`язку з затримкою розрахунку, а у зв`язку з невиконанням судового рішення, що не передбачено ст. 161 ЦПК України.

Крім того, положеннями статті 161 ЦПК України не передбачено видачу судового наказу, якщо заявлено окремо вимогу про стягнення середнього заробітку.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги про те, що законом передбачено право вибору позивача на заявлення вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі або середнього заробітку чи в позовному, чи в наказному провадженні, безпідставні.

Отже, суд першої інстанції обгрунтованно дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Посилання в апеляційній скарзі на судову практику інших місцевих судів не може бути підставою для скасування ухвали, оскільки на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, а не будь-якого іншого місцевого суду.

Крім того, відмова у видачі судового наказу не перешкоджає заявникові звернутись до суду із відповідним позовом, тобто право ОСОБА_2 на доступ до суду не порушено.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення виготовлений 20 лютого 2019 року

Головуючий