Справа № 646/6490/18
№ провадження 2/646/555/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючий суддя Шелест І.М.

за участю секретаря Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 19.09.2018 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 04.05.2017 року у сумі 329 605 грн. 31 коп., з яких 281 000 грн. 00 коп. сума основного боргу, 32715 грн. 34 коп. сума відсотків за користування позикою; 5773 грн. 97 коп. 3% річних від простроченої суми; 10116 грн. 00 коп. інфляційні витрати.

В подальшому позивач уточнив свої вимоги 30.01.2019 року, зменшивши розмір позовних вимог на суму 10116 грн., що є інфляційними витратами, просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 10 000 доларів США сума основного боргу, 1164 доларів США 24 центи сума відсотків за користування позикою; 205 доларів США 48 центи 3% річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 04.05.2017 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, у відповідності до якого відповідач зайняв у позивача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США. Вказані обставини підтверджуються розпискою від 04.05.2017 року, підписаною відповідачем. Згідно з розпискою відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США до 29.12.2017 року. Відповідач зобов`язання не виконав у строк, зазначений у розписці, гроші до теперішнього часу не повернув.

Ухвалою судді Теслікової І.І. від 21.11.2018 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним позовом.

12.02.2019 ухвалою судді Шелест І.М. було прийнято у своє провадження дану справу.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав уточнений позов та просив розглянути справу без його участі, та прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позову, тобто вона визнає заборгованість за договором позики у сумі 10 000 доларів США сума основного боргу, 1164 доларів США 24 центи сума відсотків за користування позикою; 205 доларів США 48 центи 3% річних від простроченої суми. Розгляд справи просить проводити без її участі та прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, проаналізувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням визнання позову відповідачем, приходить до наступного.

04.05.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, у відповідності до якого відповідач ОСОБА_2 зайняла у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, що підтверджуються розпискою від 04.05.2017 року, підписаною відповідачем. Згідно з розпискою відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США до 29.12.2017 року, та/або протягом 5 днів після надходження письмової вимоги на адресу: АДРЕСА_3 або по телефону. Строк повернення коштів може бути подовжено шляхом укладення нового договору (розписки). Гроші ОСОБА_2 зобов`язалася повернути у валюті доларах США.

Відповідач зобов`язання не виконав у строк, зазначений у розписці, гроші до теперішнього часу не повернуті. Таким чином, борг у сумі 10 000 доларів США є непогашеним і складається з: 10 000 доларів США сума основного боргу, 1164 доларів США 24 центи сума відсотків за користування позикою; 205 доларів США 48 центи 3% річних від простроченої суми.

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

В порядку ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов`язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики.

Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним.

На підставі встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору позики.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з Постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа №373/2054/16-ц), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та не повернув кошти в передбачений договором строк, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти саме в іноземній валюті.

Як встановлено судом, зобов`язання за договором відповідач не виконав, суму боргу за договором позики в розмірі 10 000,00 доларів США не повернув, тобто, умови договору не виконав.

А тому, вимога позивача в частині стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 10 000,00 доларів США підлягає задоволенню.

Як встановлено ст. ст. 526, 530ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У частині першій статті 1048ЦК закріплено загальне правило про відплатність договору позики, за яким позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у частині першій статті 1048ЦК передбачена презумпція відплатності договору позики, яка діє за умов, якщо безоплатність договору позики прямо не встановлена нормою закону або конкретним договором.

Тому, за загальним правилом, позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми позики. При цьому розмір процентів передбачається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК). Такого роду правило спрямоване на охорону інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

З розрахунку суми боргу вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по нарахованих процентах за період з 30.12.2017 року по 05.04.2018 року складає 1164 доларів США 24 центи.

Ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов`язання перед позивачем, а тому порушені права останньої підлягають поновленню шляхом стягнення 3 % річних з відповідача, починаючи з 30.12.2017 року по 05.04.2018 року.

Сума 3% річних за ст.625 ЦК України становить 205 доларів США 48 центи (10 000 доларів США :365:100% (1% річних від суми позики за один день) *3%*44 день.

Отже, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 11 369,72 доларів США, з яких: 10 000,00 доларів США основний борг, 1 164,24 доларів США - проценти, 205,48 доларів США три відсотки річних.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, 526,527,553,554,1046,1047,1048,1049 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адрес: АДРЕСА_5 , заборгованість за договором позики в розмірі 11 369 (одинадцять тисяч триста шістдесят дев`ять) доларів США 72 цента, з яких: 10 000 (десять тисяч) доларів США основний борг, 1 164 (одна тисяча сто шістдесят чотири) долари США 24 центи - проценти, 205,48 (двісті п`ять) доларів США 77 центів три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 296, 05 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017року)до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2019року.

Суддя Шелест І.М.