Справа № 164/1934/18 Головуючий у 1 інстанції: Невар О.В.
Провадження № 22-ц/802/120/19 Категорія: 26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 14 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 13 листопада 2018 року звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу та одночасно подала заяву про забезпечення позову. Просила накласти арешт на майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 114, 8 кв.м., житловою площею 78, 7 кв.м., земельну ділянку площею 0,088га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та транспортний засіб Opel Movano, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3.

Ухвалою Маневицького районного суду від 14 листопада 2018 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею 0.088 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1, автомобіль „Opel Movano", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, шляхом заборони ОСОБА_4 розпоряджатися (продавати, передавати іншим особам) вказаним майном.

Відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції, просить скасувати дану ухвалу та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначає, що заявник не вказав, що ним подано позов до суду, не довела, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу. Суд необгрунтовано вказав, що ОСОБА_3 звернулась з позовом, не вказав номер справи та суму позову. Ухвала суду необгрунтована.

Позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 Вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - зміні з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно застосовані заходи забезпечення позову, оскільки не обґрунтовано та не доведено, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заява містить обґрунтовані припущення з цього приводу.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами існує судовий спір щодо боргу на суму 92485,15 грн.

У поданій заяві про забезпечення позову вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення. Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Так, позивач ОСОБА_3 посилалася на те, що зважаючи на значну суму коштів, які не повертає ОСОБА_4, вона може з метою невиконання судового рішення у даній справі відчужити належне їй на праві власності майно.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Хоча в ухвалі судом першої інстанції і зазначено, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, проте не повністю це враховано.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Оскільки позивач ставить питання про стягнення 92485,15грн. боргу, а суд задовольнив заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності відповідачу, то арешт на майно необхідно накласти для забезпечення позову в розмірі, що відповідає розміру заборгованості в сумі 92485,15грн., тобто в межах ціни позову.

Колегія суддів прийшла до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід змінити, доповнивши її резолютивну частину словами про накладення арешту на майно в межах суми позову 92485грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 14 листопада 2018 року в даній справі змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини ухвали після слів «накласти арешт» словами «в межах ціни позову - 92485 (дев'яносто дві тисячі чотириста вісімдесят п'ять) грн.».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: