Номер провадження: 22-ц/813/5830/19
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019року, ухваленого під головуванням судді Гуревського В.К., повний текст рішення складено 24 квітня 2019 року, -

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 17 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 2768.

За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стосунки з чоловіком у позивача розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з нас живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач спільною дитиною не цікавиться, ніякої допомоги не надає.

Відповідач вад та проблем зі здоров`ям немає, є працездатного віку,утриманців, окрім їх спільної дитини не має.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10913 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2018 року та до повноліття сина, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якої просить рішення суду скасувати частково, змінити рішення у частині визначення розміру аліментів, стягнути аліменти в розмірі 11 382 грн., посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми процесуального та матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 зазначає, що суд при визначені розміру аліментів не прийняв до уваги надані позивачем докази матеріальних витрат позивача та не врахував їх при визначенні суми аліментів, та значно занизив аліменти.

У своєму відзиві ОСОБА_5 , представник ОСОБА_2 зазначає, щосуд обґрунтовано не врахував доказів наданих позивачем, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, проте позивач, ані в своєму позові, ані в судовому засіданні не обґрунтувала необхідність стягнення такого великого розміру аліментів на утримання дитини.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, щоміж позивачем та відповідачем зареєстровано 17 жовтня 2015 року шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції серія НОМЕР_1 від 17.10.2015 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 2768.

У ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьком якого є ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, малолітній син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Позивачка працює, але дохід, який вона отримує, не дає їй можливості в повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 - онучка, проживає без реєстрації, ОСОБА_4 - правнук, зареєстрований з 2017 року.

Щодо доходів відповідача судом зазначено наступне.

Відповідно до листа ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» (LLC «INTEGRATED TRANSPORT SERVICE») за вих. №14/1 від 19.03.2019 року повідомлено, що підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» дійсно 08.11.2018 року надало послуги громадянину ОСОБА_2 з працевлаштування старшим помічником на судні MineralTianjin терміном, орієнтовно, на 4 місяці. Однак підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не є роботодавцем, а є посередником, контракт або трудовий договір між ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» та громадянином ОСОБА_2 не укладався. З тієї ж причини ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не надав довідку з місця роботи ОСОБА_2 .

За довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 09.04.2019 р. станом на 09.04.2019 р. залишок на відповідному рахунку відповідача складає 0,00 грн.

Відповідачем до суду був наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2018 року, з якого вбачається, що у відповідача відсутнє майно на праві власності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про вірний висновок щодо відсутності нерухомого майна у відповідача.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС України, наданим відповідачем, вбачається, що відповідач не володіє на праві власності автомобілембренду Porsche, модель Barrera 4, 2007 року випуску, об`ємом двигуна 3824 куб.

На пропозицію суду витребувати за ухвалою суду інформацію з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області інформацію щодо зареєстрованих автомобілів за відповідачем не знайшло своєї підтримки, представник позивача наполягала на завершенні розгляду справи.

Таким чином, судом достовірно не встановлено наявність транспортних засобів у відповідача.

Щодо наданих позивачем медичних довідок на дитину, суд взяв їх до уваги в якості врахування стану здоров`я дитини, при цьому вимог про стягнення додаткових витрат на дитину до суду не подавалося.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими, також судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, також суд встановивщо інших осіб, які перебувають на утриманні у відповідача не має.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягува чем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні розміру аліментів, судом був врахований встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум, який встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривні, з 1 грудня - 1779 гривень.

На підставі викладеного, а також, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд на законних підставах частково задовольнив позов, відступивши від рівності часток між батьками та стягнув аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 про те, щосуд при визначені розміру аліментів не прийняв до уваги надані позивачем докази матеріальних витрат позивача та не врахував їх при визначенні суми аліментів, а саме наявність у відповідача автомобілю, довідку з місця роботи, колегія суддів вважає безпідставними, оскількисудом достовірно не встановлена наявність транспортних засобів у відповідача, а підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не є роботодавцем відповідача, в зв`язку з чим не могло надало довідку з місця роботи ОСОБА_2 .

Крім того, також слід зазначити, що доводи, викладені в апеляційній скарзі були предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому детальному спростуванню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France(Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 16 липня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець