Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 679/443/16-ц

провадження № 61-21774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 серпня 2016 року у складі судді Сопронюк О. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області 27 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4, яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у неї народилася дочка - ОСОБА_6 На момент народження дитини вона у шлюбі не перебувала, підтримувала близькі стосунки з ОСОБА_7 Відомості про батька в актовому записі про народження дитини були записані за її вказівкою відповідно до статті 135 СК України. ОСОБА_7 відмовився подавати заяву до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства. Вона та її неповнолітня дочка проживають разом. ОСОБА_7 ухиляється від утримання дочки.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_4 просила суд встановити, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 11 березня 2016 року до її повноліття.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 серпня 2016 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_5, батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, аліменти на дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 надано належні та допустимі докази, у тому числі висновком судово-медичної генетичної експертизи, які підтверджують те, що ОСОБА_5 є батьком дитини ОСОБА_6, отже позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання його дочки ОСОБА_6 є обґрунтованими.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 серпня 2016 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки біологічне батьківство ОСОБА_9 відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджено висновком судово-медичної генетичної експертизи на 99,9 % і доведено сукупністю інших доказів, отже, позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доведеними, а рішення районного суду є законним та обґрунтованим.

У березні 2017 року ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок експерта № 153 від 14 червня 2016 року оформлений з порушенням вимог частини третьої статті 147 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про освіту, спеціальність та свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта особі, яка надала висновок. Вважає, що вказаний висновок суперечить вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року № 6 (далі - Інструкція) та Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року № 6 (далі - Правила), через що викликає сумнів в його правильності та не може бути належним доказом. Також вважав, що висновки судів першої та апеляційної інстанції про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідають вимогам статей 181 та 189 СК України та дійсним обставинам справи.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу в яких ОСОБА_4, просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої і апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перебувають в офіційному шлюбі між собою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 народила дочку ОСОБА_6

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 2 від 08 серпня 2013 року, відомості про батька дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері.

Згідно висновку експерта № 153 від 14 червня 2016 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 практично доведено (а.с. 62-65).

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до пункту 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99 %.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 є батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 180, частини першої статті 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини третьої статті 181, частини другої статті 182, частини першої статті 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Також судом встановлено, що на утриманні ОСОБА_4 знаходиться малолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона потребує матеріальної допомоги на її утримання, а батько дитини ОСОБА_5 добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість - працює, має стабільний заробіток, інших аліментних зобов'язань не має.

На підставі наведеного, враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати свою дитину до повноліття, а також обставини передбачені статті 182 СК України, суд дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_5 підлягають стягненню аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття в розмірі, який правильно визначений судом з урахуванням встановлених обставин та вимог закону у межах заявлених позовних вимог.

Посилання у касаційній скарзі ОСОБА_5 на те, що висновок експерта № 153 від 14 червня 2016 року зроблений з порушеннями Інструкції та Правил проведення судово-медичної експертизи, не містить відомостей про освіту, спеціальність та свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта особі, яка надала такий висновок, спростовується матеріалами справи, про те, що судово-медичне дослідження з використанням ДНК-аналізу було проведено судово-медичним експертом відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології, яка відповідно до зазначених Правил проводяться лікарями та судово-медичними експертами імунологами, при проведенні експертних досліджень керувалися методичними рекомендаціями «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)» (далі - Методичні рекомендації), розробленими фахівцями Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П. Л. Шулика, ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», Одеського національного медичного університету і Дніпропетровського обласного бюро СМЕ та погодженими МОЗ України у 2012 року. Згідно з висновком експерта № 153 від 14 червня 2016 року у відділенні судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 19 травня 2016 року було відібрано зразки крові ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на паперові фільтри, про що було складено відповідний протокол.

Відповідно до пункту 2.1 зазначених Методичних рекомендацій, одразу після відбору частину крові потрібно розмістити на фільтрувальному папері або лабораторній марлевій серветці і висушити при кімнатній температурі, подалі від нагрівальних приладів, після чого запакувати в паперові пакети, маркувати і зберігати в архіві відділення (зразки крові, що використовуються в експертизах спірного батьківства, материнства, підміни дітей, родинності, після дослідження знищуються).

У висновку експерта зазначено, що виділення ДНК проводилось за методикою з використанням паперових фільтрів, а тому дії експерта відповідають Правилам проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи та Методичним рекомендаціям.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного Хмельницької області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников