Дата документу 18.02.2019 Справа № 554/9815/18
Провадження № 2/554/168/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет застави та звільнення майна з-під арешту; третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

ПозивачОСОБА_1 у грудні 2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року в сумі 1853519,40 гривень звернути стягнення на предмет застави за договором застави 710/0108/1 від 19.09.2008 року, автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, чорного кольору, № шасі НОМЕР_4, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність ОСОБА_1 в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язань; звільнити майно з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Бойко О.В. від 03.08.2017 року в рамках виконавчого провадження №45577928 на рухоме майно автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, чорного кольору, № шасі НОМЕР_4, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 19.09.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту №710/0108/17.1-ф на купівлю автотранспортних засобів. 19.09.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір застави 710/0108/1. Предмет застави: автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, чорного кольору, № шасі НОМЕР_4, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1, загальна вартість предмету застави за згодою сторін встановлена в розмірі 485110 гривень.

29.11.2017 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Женева» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Женева» отримало право вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року. Згідно п.3.1 договору факторингу від 29.11.2017 року загальна сума прав грошової вимоги, що відступається відповідно до умов даного договору становить 1853519,40 гривень.

29.11.2017 року між ТОВ «ФК «Женева» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року.

11.09.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року.За цим договором до ОСОБА_1 перейшли всі права кредитора за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року та всіма договорами забезпечення (застави, поруки). Станом на сьогодні кредитна заборгованість становить 1853519,40 гривень.

Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2016 року, задоволені позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому ПАТ «ОТП Банк» є іншим обтяжувачем, згідно з матеріалами об'єднаного виконавчого провадження, та мав пріоритетне право на придбання предмету забезпечувального обтяження. 21.09.2018 року позивачем було направлено до боржника ОСОБА_2 та до іншого обтяжувача АТ «ОТП Банк» повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. На сьогодні будь-якого реагування на повідомлення та дій від ОСОБА_2 не здійснено. Будь-яких заперечень від АТ «ОТП Банк» не надходило та будь-яких вимог до предмету забезпечувального обтяження не пред'явлено.

ОСОБА_1 вважає, що він має право звернути стягнення на предмет застави, шляхом передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у його власність в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. На вказане майно у виконавчому провадженні №45577928 постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Бойко О.В. від 03.08.2017 року накладено арешт на майно ОСОБА_2

Ухвалою суду від 19.12.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.01.2019 року до суду надійшли клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність і підтримання позову та відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність і визнання позову у повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, просила розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ПАТ «ОТП Банк» свого представника до суду не направив, відповідач про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Представник третьої особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд вважає можливим, керуючись положеннями ст.223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту №710/0108/17.1-ф на купівлю автотранспортних засобів (а.с.12-15).

19.09.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір застави 710/0108/1. Предмет застави: автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, чорного кольору, № шасі НОМЕР_4, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1, загальна вартість предмету застави за згодою сторін встановлена в розмірі 485110 гривень (а.с.26-28).

29.11.2017 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Женева» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Женева» отримало право вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року.

29.11.2017 року між ТОВ «ФК «Женева» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року.

11.09.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-ф від 19.09.2008 року.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2016 року задоволені позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в солідарному порядку в розмірі 124832,17 доларів США та 139823,78 доларів США (а.с.54-56).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта на нерухоме майно, у виконавчому провадженні №45577928 постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Бойко О.В. від 03.08.2017 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 (а.с.57-58 - інформація; а.с.61-62 - постанова державного виконавця).

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 12 Закону України «Про заставу» передбачено, що у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 цього Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п.п.2.4.3, 2.4.9 договору застави №710/0108/1., укладеного 19.09.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані; у разі звернення стягнення на предмет застави реалізувати його відповідно до чинного законодавства України, банк визначає спосіб його реалізації: шляхом проведення аукціонів (публічних торгів) або на комісійних засадах. При примусовій реалізації предмета застави через спеціалізовані організації, право вибору спеціалізованої організації належить заставодержателю.

Тобто сторони, підписавши договір застави, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду заставодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет застави.

Отже, прийняття заставодержателем предмета застави у власність в рахунок виконання основного зобов'язання договором застави не передбачено і не погоджено з заставодавцем.

Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого заставою зобов'язання.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 20 Закону України «Про заставу» не містить можливості визнання права власності на предмет застави за заставодержателем за рішенням суду.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 20,21 Закону України «Про заставу» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нього за заставодержателем.

Передача заставодержателю права власності на предмет застави є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет застави і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

За встановлених обставин відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нього за заставодержателем, оскільки визначений позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом набуття на нього права власності заставодержателем, що виключає виникнення права власності на предмет застави на підставі рішення суду, а відтак відсутні правові підстави для визнання права власності на заставне майно за заставодержателем за рішенням суду.

Крім того, статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За вимогами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частини перша, третя і четверта).

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У силу вимог статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Отже, розмір позики (кредиту), розмір відсотків за користування кредитом та строк, на який передано кошти і протягом якого позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки, є істотними умовами договору.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (далі - Закон № 2654-XII) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання (стаття 3 Закону № 2654-XII).

Відповідно до статті 19 Закону № 2654-XII за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

У статті 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною другою статті 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючи стягнення на предмет застави, суди зазначають розмір заборгованості та її складові, у рахунок погашення якої звертається таке стягнення.

В порушення вимог вищевказаних норм, позивач не зазначив складових заборгованості за кредитним договором, не надав суду розрахунків.

Що стосується позовної вимоги: звільнити майно з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Бойко О.В. від 03.08.2017 року в рамках виконавчого провадження №45577928 на рухоме майно автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, чорного кольору, № шасі НОМЕР_4, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1, суд вважає в цій частині позовні вимоги також безпідставними, необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що в матеріалах справи взагалі відсутні дані про накладення арешту на рухоме майно боржника, натомість арештоване нерухоме майно ОСОБА_2(а.с.57-58 - інформація; а.с.61-62 - постанова державного виконавця). Крім того, позивач фактично ставить позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту до третьої особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що суперечить нормам ЦПК України.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував обставини, на які посилається ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 526,527,590 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет застави та звільнення майна з-під арешту; третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2;

відповідач:ОСОБА_2, знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3;

відповідач:Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», місце знаходження: 01001, м.Київ, вул.Жилянська,43, ; адреса філії у м.Полтаві: 36000, м.Полтава, вул.Пушкіна,28;

третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, місце знаходження: 36023, м.Полтава, вул.Стешенка,6, .

Суддя: А.М. Чуванова