Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 639/10105/15-ц

провадження № 61-23434св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІП Експерт»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Черкасова В. В., Кокоші В. В., Міненкової Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІП Експерт» (далі - ТОВ «ВІП Експерт»), про визнання недійсним договору комісії.

Позовна заява мотивована тим, що 07 листопада 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

На місці ДТП старшим слідчим відділу з розслідування ДТП слідчого управлінні Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області) був складений протокол огляду місця ДТП, описано автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4

08 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі - ЄРДР) внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 злочину за частиною першою статті 286 КК України, оскільки в результаті ДТП

ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. 12 січня 2015 року відповідачу пред`явлено підозру у вчиненні злочину, обвинувальний акт направлено до розгляду у Дзержинський районний суд міста Харкова.

У межах кримінального провадження ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом про стягнення матеріальних збитків у розмірі

461 341,45 грн, моральної шкоди - 200 000 грн та стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування») суми страхового відшкодування - 49 000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 січня

2015 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_2 автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу.

Також позивач вказувала, що 19 грудня 2014 року між ОСОБА_2 , ТОВ «ВІП Експерт» та ОСОБА_3 укладений договір комісії, відповідно до умов якого остання набула право власності на автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 вважала, що, усвідомлюючи винність у вчиненому злочині, та подальше примусове стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, загальна сума якої значно перевищує загальну вартість його майна, відповідач вчинив фіктивний правочин без дійсного наміру створення правових наслідків або з наміром приховати бажаний правовий результат.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визнати договір комісії від 19 грудня 2014 року про купівлю-продаж автомобіля марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_2 , ТОВ «ВІП Експерт» та ОСОБА_3 , недійсним внаслідок його фіктивності; скасувати державну реєстрацію вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_3

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 вересня

2016 року (у складі судді Єрмоленко В. Б.) позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір комісії від 19 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 , ТОВ «ВІП Експерт» та ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак

НОМЕР_2 , та скасовано державну реєстрацію вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при вчиненні правочину відповідачі не мали наміру створити відповідні правові наслідки, а мали на меті приховати майно з тим, щоб уникнути звернення на нього стягнення в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що спірний правочин не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку, а відтак не є таким, що порушує публічний порядок. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимим доказами факт вчинення відповідачами правочину лише для виду, без намагання досягти правового результату, тому такий правочин не може бути фіктивним та визнаний судом недійсним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув увагу, що автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, розпорядження речовими доказами підлягає виконанню після набрання вироком законної сили. Разом з тим, апеляційний суд при ухваленні судового рішення не врахував, що при укладенні договору комісії від 19 грудня 2014 року сторони порушили вимоги статей 203, 215, 234 ЦК України, тобто уклали фіктивний правочин, переслідуючи спільний умисел для приховування автомобіля від арешту, вилучення та подальшої реалізації у зв`язку з погашенням матеріальної та моральної шкоди.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 07 листопада 2014 року сталася ДТП за участю автомобіля марки Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

На місці ДТП старшим слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області був складений протокол огляду місця ДТП, описано автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4

08 листопада 2014 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 злочину за частиною першою статті 286 КК України, оскільки в результаті ДТП ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. 12 січня 2015 року відповідачу пред`явлено підозру у вчиненні злочину, обвинувальний акт направлено до розгляду у Дзержинський районний суд міста Харкова.

У межах кримінального провадження ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом про стягнення матеріальних збитків у розмірі

461 341,45 грн, моральної шкоди - 200 000 грн та стягнення з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» суми страхового відшкодування - 49 000 грн.

19 грудня 2014 року між ОСОБА_2 , ТОВ «ВІП Експерт» та

ОСОБА_3 укладений договір комісії, відповідно до умов якого остання набула право власності на автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятоюта шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦП України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами (стаття 234 ЦК України).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Крім того, відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення відповідачами правочину лише для виду, без намагання досягти правового результату та з порушенням публічного порядку.

Встановивши, що на час укладення спірного правочину відсутній вирок, який набрав законної сили, яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, а також відсутні заборони відчуження вказаного автомобіля (речовим доказом він не визнавався), апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання правочину фіктивним та визнання його недійним відповідно до статей 228, 234 ЦК України.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок.

Оскільки матеріали цієї справи не містять ані вироку суду, який набрав законної сили про визнання винним у скоєнні злочину, ані визнання вказаного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, тому доводи касаційної скарги є безпідставними та колегією суддів до уваги не беруться.

Крім того, постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алдакимова М. Б., про визнання договору дарування квартири недійсним, скасовано рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2016 року та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року залишено в силі, яким відмовлено в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України»,

заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Рішення апеляційного суду є достатньо мотивованим та таким, що відповідає нормам закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська