Провадження 2/756/5451/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

14 листопада 2019 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Крім нього, у цій квартирі зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , онука ОСОБА_6 , та колишній чоловік його доньки ОСОБА_2 , який з травня 2015 року в даній квартирі не проживає.

Оскільки ОСОБА_2 виїхав зі спірної квартири, в ній не проживає більше одного року, але залишається зареєстрованим в цій квартирі, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1995 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях; 10.11.2016 року за реєстровим № 2631, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г. посвідчено договір дарування ј частини квартири від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , 12.01.1996 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 26 (а.с. 8).

Відповідно до довідки форми № 3, в квартирі АДРЕСА_1 , окрім позивача зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , онука ОСОБА_6 , та зять ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.02.2019 року, 06.06.2019 року, 05.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з травня 2015 року не проживає.

Зі змісту листа Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 18.11.2019 року вбачається, що за результатами перевірки ОСОБА_2 , 1968 р.н., зі скаргами, заявами щодо перешкод в проживанні квартирою АДРЕСА_1 , до поліції не звертався (а.с. 25).

Статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає без поважних причин понад рік, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням в указаній квартирі.

За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнений від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 2-13, 209, 211, 247, 258, 259, 263-265,280-282, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні) в дохід держави 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя