Житомирський апеляційний суд
Справа №289/6/17 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 25 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу №289/6/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»,

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалене 04 жовтня 2018 року суддею Сіренко Н.С. у м. Радомишлі, повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - Товариство) звернулося до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 25.01.2016 з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої автомобілю марки «Land Rover» державний номер НОМЕР_2 , належному Приватному акціонерному товариству «Миронівський хлібопродукт» (далі - ПрАТ «Миронівський хлібопродукт», Страхувальник), завдано механічних пошкоджень. Майнові інтереси ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» за договором добровільного страхування наземного транспорту були застраховані Товариством, яке здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу у сумі 477569,54 грн. Страховою компанією завдавача шкоди Товариству відшкодовано 50000 грн в межах ліміту відповідальності за шкоду завдану майну, тому просило стягнути з відповідача 427569,54 грн в порядку регресу та судові витрати.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року у задоволенні позову Товариства відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, вирішити питання розподілу судових витрат.

На думку заявника, суд дійшов помилкового висновку про те, що Товариство ухилялося від надання необхідних документів для проведення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки жодних ухвал суду з приводу необхідності надання документів на вимогу експерта Товариство не отримувало. Вважає, що суд дійшов безпідставного та передчасного висновку про недоведеність позову, при цьому не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, якими встановлений розмір страхового відшкодування, а також не врахував встановлені з цього приводу рішенням Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 обставини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на її безпідставність та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо недоведеності заявленого розміру фактично понесених позивачем витрат і самого факту здійснення позивачем виплати страхового відшкодування (а.с. 108-112 т.2).

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник особи, яка подала апеляційну скаргу, в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2014 між Товариством та ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземного транспорту №001а5ц5 (далі Договір). Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами та іншим майном, вказаним у Сертифікатах, що є невід`ємною частиною Договору (т.1 а.с.12-21).

19.11.2015 між Товариством та ПрАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено Сертифікат № 314 до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 001а5ц5 від 22.12.2014, в якому зазначено застрахований транспортний засіб марки «Land Rover» державний номер НОМЕР_2 .

Згідно умов даного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування, страхова сума 1 850 000,00 грн., строк дії Сертифікату з 21.12.2015 до 20.12.2016 (т.1 а.с. 22-25).

25.01.2016 з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталась ДТП, в результаті якої автомобілю марки «Land Rover» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належному ПрАТ «Миронівський хлібопродукт», завдано механічних пошкоджень. Вина відповідача підтверджена постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.02.2016 у адміністративній справі № 367/680/16-п. (т.1 а.с.26-27,28,29).

В Акті огляду транспортного засобу по справі № 1.003.16.0000695 від 28.01.2016 зазначено характер пошкоджень автомобіля марки «Land Rover» державний номер НОМЕР_2 , а згідно рахунків від 04.02.2016 № НОМЕР_3 та від 03.03.2016 № 1027165 вартість виконаних робіт та встановлених запчастин складає відповідно 490 043,32 грн. та 4 276,22 грн. (т.1 а.с.36-44,45-46,51).

Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про настання страхового випадку (т.1 а.с.35).

Факт настання страхового випадку та право Страхувальника на отримання страхового відшкодування страховик визнав.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування (т. 1 а.с.47), розрахунку доплати страхового відшкодування (т.1 а.с.52), страхових актів від 05.02.2016 №АХА2008153 (т.1 а.с.48-49) та від 04.03.2016 № АХА2017010 (т.1 а.с.53-54), позивач виплатив Страхувальнику страхове відшкодування в сумі 473293,32 грн. та 4 276,22грн., а всього 477 569,54 грн, на підтвердження чого надав платіжні доручення від 08.02.2016 № 222 189 (т.1 а.с.50) та від 09.03.2016 № 228 267 (т.1 а.с.55).

Цивільно-правову відповідальність відповідача як водія автомобіля «ВАЗ» на час ДТП було застраховано у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». З урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну на одного потерпілого в розмірі 50000,00 грн. та франшизи в розмірі 0,00 грн., сума відшкодування за полісом відповідача складає 50000,00 грн. Рішенням господарського суду м. Києва від 14.12.2016 було задоволено позовні вимоги ПрАТ «СК «АХА Страхування» та стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн. (т.1 а.с.56,113-117).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами заявлений загальний розмір фактично понесених Товариством витрат та сам факт здійснення ним виплати страхового відшкодування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком, ТДВ «СК «Альфа-Гарант», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Матеріали справи свідчать, що страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, до ПрАТ «СК «АХА Страхування» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за завдані збитки, в розмірі 427 569,54 грн. (477 569,54 грн (фактичний розмір шкоди) - 50 000,00 грн (страхова виплата страховика відповідача).

Доводи відзиву на апеляційну скаргу та висновки суду про те, що позивачем не доведено сам факт здійснення позивачем виплати страхового відшкодування спростовуються наданими суду платіжними дорученнями від 08.02.2016 та 09.03.2016 (т.1 а.с. 50, 55). Крім того, обставина сплати позивачем за вказаним страховим випадком страхового відшкодування в загальній сумі 477569,54 грн. підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 і додаткового доказування у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України не потребує (а.с.113-117 т.1 ).

Також передчасним є висновок суду щодо недоведеності заявленого загального розміру фактично понесених ПрАТ «СК «АХА Страхування» витрат.

У зв`язку із відсутністю доказів ухилення позивачем від проведення в суді першої інстанції судової експертизи, за клопотанням представника останнього на підставі ухвали суду апеляційної інстанції проведено судову автотоварознавчу експертизу №4591/19-54 від 29.05.2019, якою встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складових автомобіля Land Rover, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 25.01.2016 складала 571795,21 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок про відмову у задоволенні позову здійснений судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (ПрАТ «СК «АХА Страхування» 20.06.2019 змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», т.3 а.с. 4-47) 427569,54 грн. в межах заявлених позовних вимог відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 21753,85 грн (6413,54 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду (а.с.1 т.1), 9620,31 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 57 т.2), 5720 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (а.с. 169 т.2).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) виплачене страхове відшкодування в сумі 427569,54 грн та судові витрати в сумі 21753,85 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 10 вересня 2019 року.