ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1705/19 Справа № 201/3220/17 Суддя у 1-й інстанції - Ходаківський М.П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 02 вересня 2013 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір №SAMDNWFD000 вклад «Стандарт» на суму 3500 доларів США зі сплатою 7% річних строком по 02 березня 2014 року, який у подальшому було поповнено на суму 2500 доларів США. Також 29 січня 2014 року було укладено договір №SAMDNWFD200 вклад «Стандарт» на суму 1000 доларів США зі сплатою 9% річних строком до 29 липня 2014 року. Після закінчення строку вкладу та блокування вкладів мешканцям АР Крим у квітні 2014 року вона зверталася до відповідача із заявою про надання інформації щодо отримання грошових коштів, проте листом №20.1.0.0.0/7-20140909/303 від 10 вересня 2014 року банк відмовив у наданні інформації. Після закінчення строку останнього вкладу вона неодноразово зверталася до банку із вимогами про повернення повної суми вкладів та нарахованих відсотків, однак їй було відмовлено. Такі дії банку вважає необґрунтованими та такими, що порушують її права та інтереси щодо вільного розпорядження належними їй грошовими коштами. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь за договором №SAMDNWFD000 суму банківського вкладу у розмірі 6 000 доларів США, відсотки за банківським вкладом за весь період користування коштами, починаючи з 02 вересня 2013 року по дату звернення із заявою про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий термін, у розмірі 1368,54 доларів США; за договором №SAMDNWFD200 суму банківського вкладу у розмірі 1000 доларів США, відсотки за банківським вкладом за весь період користування банком коштами, починаючи з 29 січня 2014 року по дату звернення із заявою про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий термін, у розмірі 240,42 доларів США, а всього 8608,96 доларів США, що за курсом НБУ складає 232 239 грн. 61 коп., а також 3% річних за користування грошовими коштами за період з 15 листопада 2016 року по день звернення до суду з позовною заявою у розмірі 73,59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1985,20 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 26 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження і оцінки доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 26 лютого 2018 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» у відділенні, що розташоване у АР Крим м.Армянськ, на підставі заяви №SAMDNWFD000 вклад «Стандарт» було оформлено депозитний вклад у розмірі 3500 доларів США із встановленням відсоткової ставки у розмірі 7% річних строком до 02 березня 2014 року (а.с.10).

В подальшому, 18 листопада 2013 року, позивачем було внесено на вказаний рахунок 2500 доларів США (а.с.10).

29 січня 2014 року на підставі заяви №SAMDNWFD200 вклад «Стандарт» ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» було оформлено депозитний вклад у розмірі 1000 доларів США із встановленням відсоткової ставки у розмірі 9 % річних строком до 29 липня 2014 року (а.с.15).

Пунктами 3 зазначених договорів встановлено, що у разі якщо після закінчення строку дії вкладу клієнт не заявив банку про намір повернути свої кошти, вклад автоматично подовжується ще на один строк. Строк вкладу подовжується неодноразово без явки до банку.

Пунктами 5 зазначених договорів передбачено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

З виписок по рахунках позивача ОСОБА_1 за період з 02 вересня 2013 року по 04 жовтня 2014 року, наданих ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 29 березня 2014 року на рахунку НОМЕР_1, який відкрито для розміщення коштів для зарахування відсотків по вкладу №SAMDNWFD200, міститься залишок в сумі 1 014,59 доларів США; 02 квітня 2014 року НОМЕР_2, який відкрито для розміщення коштів для зарахування відсотків по вкладу №SAMDNWFD000 - залишок в сумі 6225,88 доларів США (а.с.11, 12, 16).

Після закінчення строку вкладу та блокування вкладів мешканцям АР Крим у квітні 2014 року ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про надання інформації щодо отримання грошових коштів (а.с.17).

Листом №20.1.0.0.0/7-20140909/303 від 10 вересня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у наданні інформації отримання грошових коштів.

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявами про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий строк, про закриття рахунків та розірвання договорів (а.с.19).

Згідно довідки по рахунках ОСОБА_1 станом на 07 вересня 2017 року, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається, що на ім'я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_3 відповідно до угоди №SAMDN2885 від 23 лютого 2012 року , тип - бонусний договір, сума залишку - 10 грн. (а.с.109, 110).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не повернув їй суми вкладів та нарахованих відсотків, порушуючи її права та інтереси щодо вільного розпорядження належними їй грошовими коштами (а.с.2-5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок, а надані позивачем квитанції про внесення грошових коштів, не містять відбитків печатки банку та усіх необхідних реквізитів, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного Банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим (далі - АРК) і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260 заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території АРК і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ «ПриватБанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно зі статтею 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном.

Таким чином, Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк».

02 вересня 2013 року ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» у відділенні, що розташоване у АР Крим м.Армянськ, на підставі заяви №SAMDNWFD000 вклад «Стандарт» було оформлено депозитний вклад у розмірі 3500 доларів США із встановленням відсоткової ставки у розмірі 7% річних строком до 02 березня 2014 року (а.с.10).

18 листопада 2013 року позивачем було внесено на вказаний рахунок 2500 доларів США (а.с.10).

29 січня 2014 року на підставі заяви №SAMDNWFD200 вклад «Стандарт» ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» було оформлено депозитний вклад у розмірі 1000 доларів США із встановленням відсоткової ставки у розмірі 9% річних строком до 29 липня 2014 року (а.с.15).

Пунктами 3 зазначених договорів встановлено, що у разі якщо після закінчення строку дії вкладу клієнт не заявив банку про намір повернути свої кошти, вклад автоматично подовжується ще на один строк. Строк вкладу подовжується неодноразово без явки до банку.

Пунктами 5 зазначених договорів передбачено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

З виписок по рахунках позивача ОСОБА_1 за період з 02 вересня 2013 року по 04 жовтня 2014 року, наданих ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 29 березня 2014 року на рахунку НОМЕР_1, який відкрито для розміщення коштів для зарахування відсотків по вкладу №SAMDNWFD200, міститься залишок в сумі 1 014,59 доларів США; 02 квітня 2014 року НОМЕР_2, який відкрито для розміщення коштів для зарахування відсотків по вкладу №SAMDNWFD000 - залишок в сумі 6225,88 доларів США (а.с.11, 12, 16).

Після закінчення строку вкладу та блокування вкладів мешканцям АР Крим у квітні 2014 року ОСОБА_1 зверталася до банку із заявою про надання інформації щодо отримання грошових коштів (а.с.17).

Листом №20.1.0.0.0/7-20140909/303 від 10 вересня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у наданні інформації отримання грошових коштів.

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявами про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий строк, про закриття рахунків та розірвання договорів (а.с.19).

Згідно довідки по рахунках ОСОБА_1 станом на 07 вересня 2017 року, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається, що на ім'я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_3 відповідно до угоди №SAMDN2885 від 23 лютого 2012 року , тип - бонусний договір, сума залишку - 10 грн. (а.с.109, 110).

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затверджено постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам,установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174(далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем на підтвердження укладання договору банківського вкладу депозиту надано копії квитанцій від 02 вересня 2013 року, 18 листопада 2013 року та від 29 січня 2014 року про внесення коштів на депозитні рахунки банку, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні в апеляційному суді.

Вказані квитанції містять усі необхідні реквізити, а саме відомості про платника, призначення платежу, підпис касира банку.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що між сторонами укладено вищезазначені договори про депозитний вклад і позивачем внесено кошти на депозитний рахунок банку.

З виписок по рахунках позивача ОСОБА_1 за період з 02 вересня 2013 року по 04 жовтня 2014 року, наданих ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 29 березня 2014 року на рахунку НОМЕР_1, який відкрито для розміщення коштів для зарахування відсотків по вкладу №SAMDNWFD200, міститься залишок в сумі 1 014,59 доларів США; 02 квітня 2014 року НОМЕР_2, який відкрито для розміщення коштів для зарахування відсотків по вкладу №SAMDNWFD000 - залишок в сумі 6225,88 доларів США (а.с.11, 12, 16).

Правонаступником відповідача у справі ПАТ КБ «Приватбанк» є - АТ КБ «Приватбанк».

АТ КБ «Приватбанк» на спростування позовних вимог позивача жодних письмових доказів не надав, а також не надав докази про повернення позивачу коштів.

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами правомірність своїх вимог, а банком не надано позивачу банківські послуги належної якості та не виконано своїх зобов'язань з повернення депозитного вкладу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму банківського вкладу за договором №SAMDNWFD000 у розмірі 6 000 доларів США, відсотки за банківським вкладом за весь період користування коштами, починаючи з 02 вересня 2013 року по дату звернення з заявою про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий термін - 15 листопада 2016 року, у розмірі 1368,54 доларів США; за договором №SAMDNWFD200 суму банківського вкладу у розмірі 1000 доларів США, відсотки за банківським вкладом за весь період користування банком коштами, починаючи з 29 січня 2014 року по дату звернення з заявою про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий термін - 15 листопада 2016 року, у розмірі 240,42 доларів США, а всього 8 608,96 доларів США, що за курсом НБУ складає 232 239 грн. 61 коп., а також 3% річних за користування грошовими коштами за період з 15 листопада 2016 року по день звернення до суду з позовною заявою у розмірі 73,59 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1985,20 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу за договором №SAMDNWFD000 у розмірі 6 000 доларів США, відсотки за банківським вкладом за весь період користування коштами, починаючи з 02 вересня 2013 року по дату звернення з заявою про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий термін - 15 листопада 2016 року, у розмірі 1368,54 доларів США, та за договором №SAMDNWFD200 суму банківського вкладу у розмірі 1000 доларів США, відсотки за банківським вкладом за весь період користування банком коштами, починаючи з 29 січня 2014 року по дату звернення з заявою про відмову від автоматичного продовження вкладу на новий термін - 15 листопада 2016 року, у розмірі 240,42 доларів США, а всього 8 608,96 доларів США, а також 3% річних за користування грошовими коштами за період з 15 листопада 2016 року по день звернення до суду з позовною заявою у розмірі 73,59 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 6 032 грн. 20 коп. (2 412 грн. 88 коп. за звернення з позовом, 3 619 грн. 32 коп. - за звернення з апеляційною скаргою).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді