ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2019 року

м. Харків

справа № 623/1329/16-ц

провадження № 22-ц/818/3046/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за поданням державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гаврилюк Дар`ї Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року, постановлену у складі судді Герцова О.М.,

УСТАНОВИВ:

15 квітня 2019 року державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гаврилюк Дар`я Василівна (надалі держвиконавець Міжрайонного ВДВС Гарвилюк Д.В.) звернулася до суду із поданням, у якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 до виконання боржником зобов`язань, покладених на неї Ізюмським міськрайонним судом Харківської області.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Міжрайонного ВДВС перебуває виконавче провадження № 57124396 з примусового виконання виконавчого листа № 623/1329/16-ц від 20 жовтня 2017 року, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, яким ОСОБА_1 зобов`язано демонтувати паркан та ворота, які перегороджують АДРЕСА_3 та перешкоджають в`їзду до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та привести дорогу загального користування у попередній стан, а саме відновити межу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з боку дороги у відповідності до плану земельної ділянки, зазначеному у технічному паспорті на даний садибний будинок, виготовленому Ізюмським міським бюро технічної інвентаризації 08.06.2015. З вересня 2018 року державним виконавцем здійснювались виконавчі дії (відкрито виконавче провадження, накладено на боржника штрафи та виконавчі витрати), однак з заявами боржника виконання рішення суду постійно відкладалося у зв`язку із її перебуванням на лікарняних. 26 жовтня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС Рудановською Т.А. у присутності понятих і стягувача було складено акт, згідно якого рішення суду не виконано. Паркан та ворота не демонтовані, дорога загального користування не приведена у попередній стан. В цей же день державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника. Станом на час звернення із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України рішення суду ОСОБА_1 не виконано.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року подання держвиконавця Міжрайонного ВДВС задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в цивільній справі № 623/1329/16-ц від 14 червня 2017 року.

Ухвала суду мотивована тим, що на час розгляду подання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року, ухвалене у цивільній справі № 623/1329/16-ц, ОСОБА_1 не виконане, дій, спрямованих на його виконання остання не вчиняла. Від виконання рішення суду боржник ухиляється.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 29.10.2018 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС не вчинялися дії по виконанню рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року в цивільній справі № 623/1329/16-ц. При цьому після звернення до начальника Ізюмського ВП ГУНП у Харківській області із заявою про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, державний виконавець в порушення вимог закону не закрив виконавче провадження. Також державним виконавцем Гаврилюк Д.В. не доведено ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_2 (стягувача у справі), дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Міжрайонному ВДВС перебуває виконавче провадження (ВП) № 57124396 з примусового виконання виконавчого листа № 623/1329/17 виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 20.10.2017 про зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати паркан та ворота, які перегороджують АДРЕСА_3 та перешкоджають в`їзду до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та привести дорогу загального користування у попередній стан, а саме відновити межу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з боку дороги у відповідності до плану земельної ділянки, зазначеному у технічному паспорті на даний садибний будинок, виготовленому Ізюмським міським бюро технічної інвентаризації 08.06.2015 (а.с. 8).

03.09.2018 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС Гаврилюк Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6).

01.10.2018 за вхід. № 15283/14.9-43/14 на адресу Міжрайонного ВДВС надійшло клопотання ОСОБА_1 про продовження строку виконання виконавчого листа у цивільній справі № 623/1329/16-ц у зв`язку з тим, що боржник відповідно до листка непрацездатності серія АДП № 960208 знаходиться на лікарняному з 28.09.2018 року, а тому не має можливості виконати судове рішення в установлений строк до 03.10.2018.

02.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконавчих дій на 16.10.2018.

16.10.2018 за вхід. № 16374/14.9-43/14 від ОСОБА_1 повторно надійшло клопотання про продовження строку виконання виконавчого листа № 623/1329/16-ц у зв`язку із перебуванням на лікарняному з 11.10.2018 відповідно до листка непрацездатності серія АДВ № 585483.

12.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконавчих дій, призначених на 26.10.2018.

24.10.2018 за вхід. № 17033/14.9-43/14 ОСОБА_1 подала клопотання про продовження строку виконання виконавчого листа № 623/1329/16-ц у зв`язку із тим, що боржник відповідно до листка непрацездатності серія АДП № 960823 знаходиться на лікарняному з 23.10.2018 року, а тому не має можливості виконати судове рішення у встановлений строк до 26.10.2018.

Клопотання боржника від 24.10.2018 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС прийнято до уваги не було з огляду на те, що наданий 24.10.2018 лікарняний був закритий і з 27.10.2018 ОСОБА_1 мала стати до роботи.

26.10.2018 державний виконавець у присутності понятих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника КП «МБТІ» Мущенко Я.В., стягувача ОСОБА_2 складено акт державного виконавця, згідно якого рішення суду не виконано, межі земельної ділянки не відновлені. Паркан та ворота не демонтовані. Дорога загального користування не приведена в попередній стан.

26.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, копію якої направлено боржнику.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (надалі Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має грунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Задовольняючи подання державного виконавця Міжрайонного ВДВС та обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції вважав доведеним ухилення боржника від виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області в цивільній справі № 623/1329/16-ц.

Разом з тим, останній раз дату виконання рішення суду було встановлено - 26.10.2018. З 23.10.2018 по 26.10.2018 включно ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, про що державний виконавець повідомлявся завчасно. З того часу державним виконавцем нова дата виконання рішення суду не встановлювалась та боржнику не повідомлялась.

До того ж ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2019 року у цивільній справі № 623/1329/16-ц, що розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанова державного виконавця від 26.10.2018 про накладення на ОСОБА_1 штрафу скасована. Суд виходив із недоведеності невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а тому відсутності підстав для застосування до боржника штрафу.

Оскільки з 26.10.2018 жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення, державним виконавцем не здійснювалось, подання про обмеження у праві виїзду було подано 15.04.2019 (а.с. 2-4), у суду не було підстав вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду у справі № 623/1329/16-ц.

Таким чином обставини у справі, які суд вважав установленими не підтверджені належними доказами та недоведені, що свідчить про порушення судом норм процесуального права та як слідство неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищезазначене колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, ухвалу суду скасувати та у задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного ВДВС - відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376,381,382,383,384,441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гаврилюк Дар`ї Василівни про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 9 липня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний