Дата документу 25.02.2019 Справа № 320/7894/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/7894/18Головуючий у 1-й інстанції Ковальова Ю.В.
Пр. № 22-ц/807/869/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.01.2009 року

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 12516,08 грн. за кредитним договором №б/н від 09.01.2009 року станом на 05.09.2018 року у розмірі 12516,08 грн., яка складається з: 4315,94 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 8758,15 грн. - пені; штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 584,10 грн. - штрафу (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1762,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.40) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року (а.с. 66-67) позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 09.01.2009 року в розмірі 4315,94 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку судовий збір у сумі 607,59 грн.

За заявою відповідача ОСОБА_3 вищезазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 70-74) просив рішення суду першої інстанції змінити, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості з пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 82).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 83), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 87).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_3 своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористався.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вищезазначене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Банк оскаржує рішення суду першої інтонації у цій справі лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку.

Таким чином, апеляційний суд має переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку і лише в оскаржуємій частині - в частині відмови банку у задоволенні його позовних вимог у цій справі.

Проте, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні його позову у цій справі в частині стягнення пені та штрафів у повному обсязі, керувався ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України та виходив із наступного.

Позивач включив до позову вимогу про стягнення пені і штрафу. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафу при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більше ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Цей пункт має відсильний характер до тарифів банку.

Пунктом 2.1.6.10 Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення неустойки за несвоєчасне погашення заборгованості відповідно до Тарифів. Вказано, що сума неустойки нараховується на залишок простроченого основного боргу і розраховується з дати виникнення простроченої заборгованості (включаючи цю дату) до дати внесення платежу (не включаючи цю дату).

Вивчивши Умови та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви (а.с.14-28), суд не знайшов пункту, що регламентує порядок нарахування і розмір пені.

Також, суд не приймає Тарифи обслуговування кредитної карти "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", що містяться на аркуші справи №13, так як позивач не надав суду доказів того, що позивачу видана саме картка "Універсальна, 30 днів пільгового періоду " і до умов укладеного договору слід застосовувати тарифи для картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду". Як слідує із анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.01.2009 року (а.с. 12), 09.01.2009 року відповідач виявив бажання оформити на своє ім'я КРЕДИТКА "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". В інших документах, поданих позивачем разом із позовом, відсутня інформація про видачу відповідачу саме картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду ".

Як слідує із розрахунку заборгованості, пеня нараховується позивачем відповідачу з 01.11.2015 року. Однак, суд не знайшов у вказаних Тарифах пункту, що регламентує порядок нарахування і розмір пені.

Таким чином, докази наявності в договорі умови про пеню і штраф, порядок їх нарахування та розмір суду не надані.

Відповідно до положень ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, має місце у цій справі неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що вищезазначений кредитний договір сторін - Банку та ОСОБА_3 № б/н від 09.01.2009 року є договором приєднання (ст. 634 ЦК України) та складається із заяви позичальника ОСОБА_3 від 09.01.2009 року (а.с.12) довідки про умови кредитування (а.с.13), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 14-28) тощо, з якими відповідач ОСОБА_3 погодився у повному обсязі, підписавши заяву позичальника від 09.01.2009 року (а.с. 12) та які у тому числі містять умови, ставки, порядок тощо нарахування Банком позичальнику процентів, пені, штрафів тощо.

Умови та правила надання банківських послуг Банку знаходяться в загальному доступі, якщо відповідач вважав за необхідне додатково ознайомитись із останніми, він мав для цього всі необхідні можливості.

Суд першої інстанції мав виходити із презумпції правомірності правочину - вищезазначеного кредитного договору сторін у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов'язковості договору (ст. 629 ЦК України).

Оскільки, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу умов вищезазначеного кредитного договору Банк мав право змінювати (зменшувати або збільшувати) кредитний ліміт за рішенням Банку та процентну ставку, на що відповідач дала згоду, підписавши вищезазначену заяву від 09.01.2009 року.

Повідомлення відповідача про новий розмір процентної ставки включається до виписки за рахунком відповідача.

Праву Банка змінювати фінансові умови надання кредиту кореспондується обов'язок відповідача отримувати виписки по картковим рахунках та операціях по картрахунках.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 користувався вищезазначеним кредитом, наданим Банком, але належним чином не виконував своїх зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував нараховані їй Банком платежі, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача перед Банком (доданим Банком до позову у цій справі а.с. 8-11).

Банк нарахував відповідачу у цій справі заборгованість за вищезазначеним договором №б/н від 09.01.2009 року станом на 05.09.2018 року у розмірі 12516,08 грн., яка складається з: 4315,94 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 8758,15 грн. - пені; штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 584,10 грн. - штрафу (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється.

Відповідач ОСОБА_3 у суді першої інстанції не просив застосувати строк позовної давності у цій справі, а тому, підстави для його застосування судом у цій справі відсутні.

Оскільки, в силу вимог ст. 267 ч. ч. 3-4 ЦК України сплив позовної давності загальної (трирічної - ст. 257 ЦК України) чи спеціальної (однорічної - ст. 258 ЦК України), про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що строк дії вищезазначеного договору сторін у цій справі відповідає строку дії картки, тобто до 30.06.2016 року (довідка а.с. 97, яка на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі може бути прийнята апеляційним судом до уваги, як доказ, передбачений ст. ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України).

Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача 24.09.2018 року (відмітка суду на позові а.с. 2), тобто в межах 3-річного загального строку позовної давності з 30.06.2016 року, тобто з дня настання остаточного строку для виконання основного зобов'язання у вигляді сплати відсотків.

Тобто, Банк мав право у цій справі на стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.01.2009 року станом на 05.09.2018 року у розмірі 5236,03 грн., яка складається з: 2616,03 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, пені - 2620,00 грн.

Оскільки, хоча, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Встановлено, що останній платіж мав місце 27.04.2018 року у сумі 500,00 грн. (а.с.10 зворот).

Відповідач у цій справі про позовну давність не заявляв, тому підстави для застосування останньої судом у цій справі на час її розгляду апеляційним судом відсутні.

Проте, Банком були безпідставно нараховані у цій справі відповідачу ОСОБА_3 відсотки у сумі 1699,91 грн. (розрахунок: 4315,94 грн. - 2616,03 грн.) та пеня 1800,00 грн. (розрахунок: 100,00 грн. * 16 + 50,00 грн.*4 =1800,00 грн.) після закінчення строку дії картки (договору) 30.06.2016 року і до станом на 05.09.2018 року, у стягненні яких суд першої інстанції мав відмовити у цій справі за безпідставністю їх нарахування Банком, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який суд першої інстанції мав враховувати в силу вимог ст. 264 ч. 4 ЦПК України.

Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування …право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пені за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Також нараховані Банком відповідачу у цій справі за вищезазначеним кредитним договором пеня (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил) до закінчення строку дії картки (договору) 30.06.2016 року у сумі 6958,15 грн. (розрахунок: 8758,15 грн. - 1800,00 грн.) відповідно до, а також штрафи (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил) є різновидом одного виду відповідальності (цивільної), Умовами та правилами надання банківських послуг вони нараховуються за ті самі види порушень відповідача за вищезазначеним договором, а тому у даному випадку порушуються вимоги ст. 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

А тому, при вищевикладених обставинах, суд першої інстанції мав відмовити Банку у задоволенні його позовних вимог до відповідача в частині стягнення штрафів у цій справі, але з інших підстав - з підстав застосування вимог ст. 61 Конституції України.

В силу вимог ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду , якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пеня є різновидом неустойки в силу 549 ч. 1 ЦК України.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що розмір неустойки до закінчення строку дії картки 30.06.2016 року у сумі 6958,15 грн. значно перевищує розмір збитків у вигляді відсотків у сумі 2616,03 грн. у цій справі, тому останній може бути зменшений судом у цій справі за рішенням суду до 2620,00 грн. на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2009 року станом на 05.09.2018 року у розмірі 5236,03 грн., яка складається з: 2616,03 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2620,00 грн. - пені; в решті позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги та позову Банку у цій справі лише частково при вищевикладених обставинах, останній має право на стягнення з відповідача ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1842,81 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову 1762 (а.с.1) + судовий збір за подачу апеляційної скарги 2643,00 грн. (а.с. 69) = 4405,00 грн.; сума задоволених позовних вимог 5236,03 грн.,* судовий збір 4405,00 грн./ сума заявлених позовних вимог 12516,08 грн.).

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2009 року станом на 05.09.2018 року у розмірі 5236,03 грн., яка складається з: 2616,03 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2620,00 грн. - пені.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1842,81 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 25.02.2019 року, оскільки у період з 23.02.2019 року по 24.02.2019 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.