ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2755/19 Справа № 199/8553/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах себе та неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про право власності,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження за вказаним вище позовом /а.с. 12/.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1, звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції /а.с. 15-22/.

Своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з підстав визначених п. 3, 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призведи до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом, предметом якого є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 1/4 квартири АДРЕСА_1.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що у позивача виник спір із суб'єктом владних повноважень, а тому такі вимоги не можуть бути розглянуті судом у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовим є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

До адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

У рішенні Великої Палати Верховного суду від 17 квітня 2018 року по справі № 815/6956/15 (провадження №?11-192апп18) зазначено, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Також у вказаному рішенні Великої Палати Верховного суду дійшла висновку, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач при подачі позову, обґрунтовувала його тим, що: їй та її малолітній донці на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2008 року належать по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1; з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивач дізналась, що власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_3 на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію (індексний номер 14229398 від 04 липня 2014 року) приймала державний реєстратор Дніпроптеровського міського управління юстиції Мажара Н.І., при проведенні державної реєстрації було проігноровано те, що на спірну квартиру накладена заборона на відчуження.

Таким чином, позивачем заявлено вимоги, що пов'язані із оспорюванням правомірності дій, вжитих ОСОБА_3 під час подачі документів реєстратору, які в свою чергу призвели до цивільно-правових наслідків щодо майнових прав позивача.

Тобто, предметом спору не є перевірка законності дій реєстратора як суб'єкта публічно-правових відносин, наділеного владними управлінськими функціями, а тому справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи правову природу виниклих між сторонами спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що розгляд даного спору має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Таким чином, суддя першої інстанції, постановляючи ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, порушив гарантовані права позивача щодо ефективного засобу юридичного захисту та справедливого судового розгляду в такому його елементі, як право доступу до суду для захисту порушених прав чи інтересів, що є неприпустимим та порушує принципи діяльності судової влади, яка повинна забезпечувати рівні права всіх осіб, чиї інтереси так чи інакше зачіпає судова діяльність.

За таких обставин, оскаржувана ухвала про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров