17.01.2019 Справа № 363/3320/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В,В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в розмірі 350,00 грн. заробітку, починаючи з 03 жовтня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач тривалий час не виконує рішення суду, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01 серпня 2018 року складає 39 900,00 грн. На даний час розмір аліментів не задовольняє потреби дитини. Мінімальний розмір який у зв'язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 12 249,50 грн., змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Вишгородським районним судом Київської області від 27 січня 2009 року, та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн., щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

14 листопада 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснивши, що аліменти на утримання дитини присудженні рішенням суду, сплачував у добровільному порядку шляхом поштового переказу на ім'я позивача. Крім того зазначив, що в нього змінилось сімейне становище, у нього на утриманні перебуває двоє дітей від іншого шлюбу, 2011 року народження та 2012 року народження. Також зазначив, що перебуває на обліку у Вишгородській районній філії Київського обласного центру зайнятості з 22 жовтня 2018 року, разом з тим, є інвалідом 3 групи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 350 гривень заробітку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2008 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня)- це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню від суми несплачених аліментів, що утворилася у період з січня 2009 року по серпень 2018 року у розмірі 12 249,50 гривень.

Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач не зверталась до виконавчої служби з виконавчим листом, відносно примусового виконання рішення суду від 27 січня 2009 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідно наданих ксерокопій квитанцій, щодо поштових переказів коштів з 2008 року по жовтень 2018 року, ОСОБА_2 щомісячно перераховував ОСОБА_1 аліменти на загальну суму 39 581,00 грн.

Таким чином, враховуючи вище викладене судом під час розгляду справи не здобуто доказів, відповідно до положень ст.12 ЦПК України, а також позивачем, не надано належних та допустимих доказів, що у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів, на підставі якої слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення такої сплати.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені рішенням суду від 27 січня 2009 року, в розмірі 350,00 гривень, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. У зв'язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання дитини сторін не може забезпечити належний рівень її матеріального утримання, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки №415 від 12.11.2018 року виданої Вишгородською районною філією Київського обласного центру зайнятості, з 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 перебуває на обліку, як шукаючий роботу.

Згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_2 виданого 28 листопада 2018 року, ОСОБА_2 являється інвалідом 3 групи. Як вбачається з довідки виданої Управлінням ПФУ Вишгородського об'єднаного управління ПФУ, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, середній розмір якої становить 1 253,13 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме з 350,00 гривень, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, беручи до уваги пояснення сторін, матеріальне та сімейне становище відповідача, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог в частині зміни розміру аліментів, а саме з 350,00 гривень, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 4, 180-182 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частко.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, прож, АДРЕСА_1) та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, прожив. АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1), для утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій частині в позові відмовити

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, прожив. АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, прож, АДРЕСА_1).

Повний текст рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя О.Д. Рудюк