КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 368/1786/17

провадження № 22-ц/824/1357/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, третя особа: Орган опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації у місті Києві про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вимогами про визначення місця проживання спільної дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею. /а.с. 7/

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2018 року позов задоволено. /а.с. 164-166/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема наявність реальних погроз з боку позивача щодо зміни місця проживання спільної дитини без відома та згоди батька. Також позивачем не надано доказів обстеження умов її проживання. Посилалась на норми ст.ст. 161, 171 СК України, Декларацію прав дитини, Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., рішення Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М.С. проти України» №2091/13.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_5 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, в якій вказував на безпідставність її доводів. Зазначав, що доводи апеляційної скарги про створення умов для проживання спільної дочки, не мають значення, оскільки таких вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком не заявлено. Окрім того, він не звертався і до відповідних служб щодо обстеження його умов проживання. Виключні обставини, які б надавали підстави для розлучення матері з дитиною також відсутні, оскільки дитина проживає з моменту народження разом з матір'ю. Вказував на те, що рішення суду першої інстанції базується на забезпечення найкращих інтересів дитини, та прийнято з урахуванням всебічно досліджених обставин справи.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. ліквідовано Апеляційний суд м. Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2018 року № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Таким чином, розгляд справ та матеріалів, що знаходились у провадженні Апеляційного суду м. Києва та Апеляційного суду Київської області, з урахуванням нового автоматичного розподілу справи, здійснюється Київським апеляційний судом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що сторони 03 вересня 2010 року уклали шлюб, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року. Від шлюбу мають спільну дочку - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільна дитина, з самого народження проживає разом із матір'ю.

ОСОБА_8 з 3.11.2009 року обіймає посаду менеджера із збуту в ТОВ «Ніссан Мотор Україна», отримує заробітну плату, позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується характеристикою, довідкою №233 від 24.11.2017 року, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

ОСОБА_9 з 01.09.2016 року навчається у дошкільному навчальному закладі №307 Подільського району м. Києва, відвідує гуртки англійської мови, кераміки, художню студію КМП "Соняшник", додатково займається плаванням в Клубі активного відпочинку "Подольський".

Відповідач офіційне місце роботи та обіймає посаду заступник директора зі збуту автомобілів в ТОВ "Джерман-Автоцентр" м. Одеса, де позитивно характеризується та має офіційну заробітну плату.

Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.04.2018 року щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_9, комісія, з урахуванням висновку Міського центру дитини ВОКМР КМДА, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю ОСОБА_8 А також рекомендовано встановити стабільний графік зустрічей дитини з тим із батьків, з яким вона не проживає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 2, 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» про те, що кожна дитина має право проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, «батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини»; ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» про те, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів; ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91 р., якою передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Також судом вірно застосовано положення ст.141 СК України про те, що мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, ст. 157 СК України про те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, яка звикла до умов існування, свого дитячого садка, гуртків, її морального та психологічного стану, дійшов обґрунтованого висновку визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_9 разом з її матір'ю ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги, про погрози з боку позивача щодо зміни місця проживання спільної дитини без відома та згоди батька, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що жодним доказом не підтверджені.

Окрім того, позивач разом з дитиною за адресою у АДРЕСА_1, не тільки фактично проживають, а і на момент розгляду апеляційної скарги зареєстровані, що підтверджується відповідними довідками.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів обстеження умов її проживання, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.04.2018 р. щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_9, здійснений після акту обстеження умов проживання від 23.03.2018 р., копію якого на вимогу суду апеляційної інстанції, було надано позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях, а судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про врахування якнайкращих інтересів дитини у зв'язку зі сталими зв'язками дитини з місцем проживання та матір'ю, що не були спростовані апелянтом.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2018 року - відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 червня 2018 року -залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: