Справа 629/748/19
Провадження № 2/629/716/19
У Х В А Л А

22 лютого 2019 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лозівської обєднаної територіальної громади Харківської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на землю, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лозівської обєднаної територіальної громади Харківської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на землю, посилаючись на те, що він з 2000 року постійно проживав з ОСОБА_2 до дня її смерті. ОСОБА_2померла 09.02.2010 року, після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,1263 га, розташованої на території Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Вони постійно проживала разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та турбувалися один про одного. ОСОБА_2 була співмешканкою його дідуся, але він вважає її своєю бабусею, а вона його вважала своїм онуком. Коли дід пішов від неї в іншу сімю, то позивач залишився з нею, а бабуся продовжувала його виховувати, одягала, вчила, він теж турбувався про неї. Після смерті ОСОБА_2 він так і залишився проживати в квартирі і до цього часу. Таким чином він прийняв спадщину як спадкоємець четвертої черги та у звязку із втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Інших спадкоємців у померлої ОСОБА_2 немає, заповіт щодо розпорядження майном, в тому числі і земельною ділянкою, вона не складала. Ще за життя, а саме в січні 2010 року, ОСОБА_2 передала йому оригінал Державного акту на землю та повідомила, що він може користуватися цією землею. З того часу він розпочав фактично користуватися земельною ділянкою. Вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки вже протягом більш ніж 10 років відкрито та безперервно володіє земельною ділянкою та просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, як за особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим, позовна заява не відповідає наголошеній вище вимозі цивільного процесуального законодавства.

За вимогами ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Однак, всупереч вимог ст. 95 ЦПК України копії документів, додані до позову, не засвідчені належним чином, визначеним законом (відсутні назва посади, ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа).

Окрім того, не засвідчені належним чином і копія позовної заяви та додані до неї копії документів, для відповідача по справі.

Відтак, позивачу додані до позову письмові докази слід засвідчити належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Однак, позивачем при подаче позову надана квитанція про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру, але не надано документів на підтвердження сплати судового збору за вимогу майнового характеру.

Розмір судового збору визначається відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1921 гривню. Крім цього, відповідно до п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» для фізичних осіб розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн. та не більше 9605,00 грн.

За таких обставин, позивачем при подачі позовної заяви повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за вимогу майнового характеру, за наступними реквізитами: Отримувач коштів: Лозівське управління Державної казначейської служби України; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38053090; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 0015; код класифікації доходів бюджету 22030101).

Виходячи з вищезазначеного і відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. В разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лозівської обєднаної територіальної громади Харківської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на землю залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити ОСОБА_1, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Смірнова