ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3460/17 Номер провадження 22-ц/814/199/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді -Хіль Л.М.

суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.,

секретар: Григоришина М.В.,

за участі: представника позивача Кабальського Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2018 року ухваленого під головуванням судді Блажко І.О. об 11 год. 12 хв. ( повний текст рішення складено 18 жовтня 2018 року) по справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Осовського Дмитра Віталійовича, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Осовського Дмитра Віталійовича, про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди та остаточно визначившись з позовними вимогами просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №14-к від 22.03.2017 «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» ОСОБА_3.»;

-скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 49-К від 21.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення»;

- скасувати наказ ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 51-К від 22.12.2016 «Про дисциплінарне стягнення»;

-поновити його на посаді начальника філії «Карлівський райоавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»;

- стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» середній заробіток з урахуванням середньомісячної заробітна плати за період з моменту звільнення по день винесення судом рішення;

-стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» компенсацію моральної шкоди в розмірі 7000 гривень;

-стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» витрати на правову допомогу понесені ним у розмірі 12000,00 грн.

В обрунтування своїх вимог посилався на незаконність наказів про дисциплінарне

стягнення та незаконність свого звільнення.

Ввважав, що оскільки його було незаконно притягнуто до досциплінарної відповдальності та в подальшому звільнено, що призвело до значних моральних страждань, з відповідча підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 7000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жотвня 2018 року позов ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов»язків, про скасування наказів про дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №14-к від 22 березня 2017 року «Про звільнення начальника філії «Карлівський райавтодор» ОСОБА_3.»

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника філії «Карлівський райавтодор» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з 22 березня 2017 року.

Стягнуто з дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 122589 грн. 60 коп.

Визнано протиправним наказ дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 48-К від 21 грудня 2016 року «Про відсторонення від виконання посадових обов`язків начальника філії «Карлівський райавтодор».

Скасовано наказ дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 51-К від 22 грудня 2016 року «Про дисциплінарне стягнення».

Стягнуто з дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та у межах суми стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 5837 грн. 60 коп.

Стягнуто з дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір у розмірі 8225 (вісім тисяч двісті двадцять п»ять) грн. 89 (вісімдесят дев`ять) коп.

Стягнуто з дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн.

Не погодившись з рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ДП «Полтавський облавтодор» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення місцевого суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом було порушено норми процесуального права. Позивач систематично не з`являвся в cудові засідання і був присутнім в судовому засіданні лише один раз. Таким чином, у суду при повторній неявці позивача були підстави для залишення позову без розгляду.

Також, мало місце порушення об`єднання справ в одне провадження, оскільки згідно п.2.22 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міста Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА від 17.12.2013 року № 173 у разі об`єднання судових справ в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об'єднаних справ, яка надійшла до суду першою. Таким чином, на думку скаржника, місцевим судом було здійснено невірне присвоєння номеру справи.

Крім того, необгрунтовано було задоволено самовідвід судді Тімошенко Н.В., що призвело до порушення строків розгляду справи.

Також, на думку скаржника порушено порядок витребування доказів.

Вказує, що місцевим судом при розгляді справи помилково визначено підставу для поновлення ОСОБА_3 на посаді - відсутність погодження на звільнення позивача від ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», оскільки такої згоди КЗпПУ не передбачено.

Зазначає, що у зв'язку з відсутністю в установчих документах підприємства щодо обов'язкової письмової форми згоди на призначення та звільнення начальника філії, судом безпідставно вирішено поновити позивача на посаді.

В апеляційній скарзі також вказує, що судом помилково було визначена підстава для поновлення на роботі - відсутність ознак систематичності при звільненні ОСОБА_3

Скаржник не погоджується з розміром середнього заробітку, оскільки на розмір стягнутої суми вплинуло порушення судом строків розгляду справи.

Також скаржник вважає безпідставним відшкодування моральної шкоди, оскільки будь-яких доказів спричинення моральної шкоди позивачем не надано.

22.01.2019 року представником позивача ОСОБА_3 - Кабальським Р.О. подано пояснення на апеляційну скаргу де він зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час та місце розглду справи до суду не з`явились.

В судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Кабальський Р.О., який просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що згідно наказу ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Полтавський облавтодор» за №83-Квід 06.09.2010 «Про призначенняна посаду», ОСОБА_3 з 07.09.2010 року призначено напосаду начальника філії «Карлівський райавтодор», що підтверджується копією наказу №83-К від 06 вересня 2010 року (т.1 а.с. 7).

Відповідно до п. 6.5. Статуту ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»», призначення та звільнення керівників філій підприємства здійснюється після отримання згоди компанії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (т.2 а.с.312-321).

Згідно п.1.2 посадової інструкції начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» : начальник філії призначається на посаду та звільняється з посади наказом директора ДП «Полтавський облавтодор» за погодженням із ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (т.1 а.с.8-10).

Відповідно до наказу в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про проведення службового розслідування» за №214 від 21.12.2016 було створено комісію для проведення службового розслідування стосовно начальника філії «Карлівський райавтодор» ОСОБА_3 (т.2 а.с.132-133).

Згідно листа №01-18/241-1 від 21.12.2016 «Про надання пояснень» за підписом в.о.директора ДП «Полтавський облавтодор» Туз В.В. начальника філії «Карлівський райавтодор» ОСОБА_3 було зобов`язано надати пояснення щодо стану дорожньої техніки (т.1 а.с.16).

21.12.2016 на імя в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» Туз В.В. начальником філії «Карлівський райавтодор» ОСОБА_3 було надано пояснення (т.1 а.с.17).

Згідно наказу в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про відсторонення від виконання посадових обовязків начальника філії «Карлівський райавтодор» за №48-К від 21.12.2016, ОСОБА_3 начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», відсторонено від виконання його посадових обов`язків з 22.12.2016 на час проведення службового розслідування із збереженням заробітної плати. (т.1 а.с.11, т.2 а.с.130).

Місцевим судом також встановлено, що на підставі результатів перевірки технічного стану машин та механізмів начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ОСОБА_3, за неналежне збереження автотранспортних засобів та техніки їх неефективне використанняпритягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану ( наказ в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК компанія «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №49-К від 21.12.2016) (т.1 а.с.12, т.2 а.с.131).

Наказом директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Осовського Д.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №51-К від 22.12.2016, ОСОБА_3 начальнику філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», за невиконання наказу в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» від 21.12.2016 №48-К про відсторонення, оголошено догану (т.1 а.с.13-14, т.2 а.с.124-135).

22.03.2017 року ОСОБА_3 звільнено з заманої посади за п.3 ст. 40КзпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (наказ директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Осовського Д.В. №14-К від 22.03.2017)( (т.2 а.с. 6-7, 158-171).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що наказ №48-К від 21.12.2016, про відсторонення ОСОБА_3 начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», від виконання його посадових обов`язків винесено з порушеннм норм трудового законодавства, оскільки відповідно до ст. 46 КЗпП України проведення службового розслідування не є підставою для такого відсторонення.

Також, застосовуючи дисциплінарне стягнення у вигляді догани ( наказ № 51-к від 22.12.2016 року за невиконання наказу в.о. директора ДП « Полтавський облавтодор» від 21.12.2016 року № 48-К відповідачем не відібрано пояснення у позивача, що свідчить про порушення ч.1 ст. 149 КЗпП України та встановленого законом порядку застосування дисциплінарного стягнення - друга догана.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу № 49-К від 21.12.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 місцевий суд виходив з доведеності факту неналежного збереження автотранспортних засобів та техніки, їх неефективне використання.

Таким чином, оскільки не надано налених доказів щодо вчинення ОСОБА_3 нового дисциплінарного проступку після оголошення догани, то відсутні підстави для звільнення, передбаченіп.3 ст. 40 КЗпП України.

Апеляційний суд вважає такі висновки місцевого суду вірними з наступних підстав.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім'ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У статті 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнення згідно з ч.1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.

Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв`язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівникам. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до вимог статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці.

Із справи вбачається, що згідно наказу в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про відсторонення від виконання посадових обов`язків начальника філії «Карлівський райавтодор» за №48-К від 21.12.2016, ОСОБА_3 начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», відсторонено від виконання його посадових обов`язків з 22.12.2016 на час проведення службового розслідування із збереженням заробітної плати. (т.1 а.с.11, т.2 а.с.130).

На підставі результатів перевірки технічного стану машин та механізмів начальника філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ОСОБА_3, за неналежне збереження автотранспортних засобів та техніки їх неефективне використання притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану ( наказ в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК компанія «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №49-К від 21.12.2016) (т.1 а.с.12, т.2 а.с.131).

При застосуванні догани відповідачем дотримано порядок притягненя до відповідальності передбачений ст. 149 КЗпП України.

Наказом директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Осовського Д.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №51-К від 22.12.2016, ОСОБА_3 начальнику філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», за невиконання наказу в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» від 21.12.2016 №48-К про відсторонення, оголошено догану (т.1 а.с.13-14, т.2 а.с.124-135).

Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі : появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

У наказі про відсторонення не вказано підстав, передбачених ст.46 КЗпП чи норми спеціального законодавства для відсторонення ОСОБА_3 - начальника філії «Карлівський райавтодор» від виконання посадових обовязків з 22 грудня 2016 року.

Крім того, згідно із вимогами статті 46 КЗпП України проведення службового розслідування не є підставою для такого відсторонення.

Таким чином наказ про відсторонення позивча від його службових обов`язків є протиправним.

Окрім того, застосовуючи дисциплінарне стягення у вигляді догани ( наказ № 51-К від 22.12.2016 року) відповідачем не відібрано пояснення у ОСОБА_3 з цього приводу, що є порушенням приписів ст. 149 КзпП України.

Таким чином, наведене свідчить про порушення встановленого законом порядку застосування дисциплінарного стягнення - друга догага ( наказ № 51-К від 22.12.016 року).

Будь-які дані, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 нового дисциплінарного проступку після оголошення догани ( наказ в.о. директора ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК компанія «Автомобільні дороги України» Туз В.В. «Про дисциплінарне стягнення» за №49-К від 21.12.2016) відсутні.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов правильного висновку про поновлення на посаді, оскільки наказ від 07.06.2017 року № 34-к про звільнення ОСОБА_3 з посади начальнику філії «Карлівський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодору у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України виданий з допущенням порушення трудового законодавства.

Крім того, відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.2-5, статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Даних про згоду профспілквого органу оскаржуваний наказ не містить.

Відповідно до п. 6.5. Статуту відповідача ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»», призначення та звільнення керівників філій підприємства здійснюється після отримання згоди Компанії (як, зокрема, при призначенні Позивача на посаду) ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», чого зроблено не було.

Таким чином, оскаржуваний наказ про звільнення є таким, що винесено з порушенням приписів ст. 43 КЗпП України.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 N 100(далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Оскільки звільнення ОСОБА_3 відбулося 22 березня 2017 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за січень та лютий 2017 року.

Виходячи із довідки про доходи ОСОБА_3 за два останні місяці роботи перед звільненням, яка оформлена у встановленому порядку середня заробітна плата склала 5837,60 грн. (т.2 а.с.311).

За таких обставин місцевий суд вірно визначив, щоз відповідача користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 22.03.2017 року по 09.10.2018 року у розмірі 122589,60 грн).

Щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Місцевим судом урахувано, що порушення законних трудових прав позивача призвели до моральних страждань, ступінь вини відповідача у цьому, та із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 7000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення строків розгляду справи є необгрунованими, оскільки у зв`язку з самовідводом судді Тімошенко Н.В. відбувся новий розгляд новим складом суду, тобто з самого початку.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом помилкового визначено підстави для поновлення на роботі ОСОБА_3, а саме відсутність погодження на звільнення від профспілкового комітету, погодження від ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та відстуність ознаки систематичності при звіленнні не заслуговують на увагу, оскільки головною підставою звільнення предбаченого п. 3 ст. 40 КЗпП України є ознака систематичності, яка відсутня, що підтверджується матерілами справи.

Доводи апеляційної скарги, що на кінцевий розмір стягнутої суми 122589,60 грн., вплинуло затягування розгляду справи позивачем, не підтверджено належними та допустими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтваності моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки внаслідок порушення законних трудових прав позивача та із застосуванням принципів розумності і справедливості вірно оцінено моральну шкоду у розмірі 7000 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthersv. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують апеляційний суд приходить до висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

Г.Л. Карпушин