Справа № 604/77/19
Провадження № 2/604/117/19
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши в у судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 Віктора-Зіновія, ІНФОРМАЦІЯ_2, на суму 7429,50 грн за період з 01 лютого 2018 року по 01 січня 2019 року.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ДВС вчиняти виконавчі дії щодо стягнення заборгованості, накладення штрафів та їх стягнення в межах виконавчого провадження ВП №4763674.

Заявлену вимогу мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (Пленум ВСУ у п. 4 постанови від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З позовної заяви вбачається, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №604/509/15-ц від 08 травня 2015 року, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 28 квітня 2015 року до досягнення повноліття. Вказане рішення вступило в законну силу, та перебуває на виконанні.

Таким чином, судом встановлено, що, відповідно до рішення суду, що вступило в законну силу, з позивача щомісячно стягуються періодичні платежі на утримання неповнолітньої дитини, - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При вивченні заяви про забезпечення позову, судом не вбачається зазначення позивачем обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення суду про стягнення аліментів, які є періодичними платежами, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову про звільнення від сплати аліментів.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. У п. 4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України йдеться про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10 січня 2019 року №176/47763674, виданого Зборівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів, та наявність у позивача заборгованості. Однак, з вказаного документа та з інших матеріалів, долучених до позовної заяви та заяви про забезпечення позову, не вбачається номера даного виконавчого провадження та інших необхідних реквізитів.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись положеннями статтей 151, 153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.Б. Сидорак