Ухвала

19 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 754/14972/14-ц

провадження № 61-1951ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 147 841,82 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 147 841,82 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

09 серпня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року, відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року і у зв'язку з цим заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

17 січня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом наведених правових норм в касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови суду апеляційної інстанції, якими судові рішення суду першої інстанції залишено без змін або ухвалено нове судове рішення у разі зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, тобто ті постанови, якими вирішено по суті справу або питання, перелічені у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України. Постанова апеляційного суду про залишення без змін ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити пропущений процесуальний строк у справі не підлягає перегляду судом касаційної інстанції. Інше тлумачення вказаних правових норм не узгоджується із завданнями цивільного судочинства, наведеними у статті 2 ЦПК України, щодо розумності розгляду справи судом та сутнісним змістом касаційного провадження.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку у справі оскаржувалася в апеляційному порядку на підставі пункту 10 частини першої статті 353 ЦПК України, яка відсутня у переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, визначеному у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Помилкове зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на розгляд її справи судом, встановленим законом.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук