Справа № 640/8543/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд із позовом до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку додаткові витрати, які він поніс у зв`язку з інвалідністю та тяжкими захворюваннями, за період з 21.06.2017р. по 12.05.2018р. в сумі 9130,87 грн., посилаючись на ст. 203 СК України.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку, до суду надали відзив на позов, де вони просять в задоволені позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначають, що позивачем не доведено що він потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідачі не мають змогу оплачувати додаткові витрати позивача.

Ухвалами суду провадження у справі було відкрито, відмовлено у задоволені клопотань позивача про витребування доказів, клопотання відповідачів про витребування доказів задоволено.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, позивач є батьком відповідачів, що сторонами не оспорюється.

Згідно довідки серії 12 ААА № 684737 МСЕК від 13.07.2017 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Тобто позивач є непрацездатною особою.

За даними виписки по рахунку позивача отримує пенсію в розмірі 1452 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 605 грн. щомісяця, починаючи до 10.03.2009 р.

За ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст.203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Положеннями ч. 2 ст. 205 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Також, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України вед 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, діти зобов`язані приймати участь у додаткових витратах своїх непрацездатних батьків, не залежно від їх матеріального стану та наявності інших утриманців, за наявності у батьків тяжкої хвороби, інвалідності. Та діти звільняються від сплати додаткових витрат при доведеності ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

З пояснень позивача, які не спростовані відповідачами у нього відсутня дружина, батьки та інші діти .

За випискою по банківському рахунку позивач отримує щомісяця пенсію в сумі 1452 грн. та аліменти в сумі 605 грн., з індексацією.

Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначених доказів відповідачами не надано. З наданих документів вбачається, що між сторонами склалися неприязні відносини, що не є підставою для відмови у позові.

З наданої суду медичної документації вбачається, що позивач ОСОБА_1 має діагноз: стабільна стенокардія напруги 111ФК, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, цукровий діабет ІІ тип, бронхіальна астма ІІ ступені, емфізема легень, пневмосклероз, псориаз. Суд розцінює зазначені хвороби, як тяжкі, оскільки потребують постійного медикаментозного лікування.

Згідно наданих позивачем ОСОБА_1 квитанцій та чеків про оплату придбаних позивачем за період з 21.06.2017 р. по 12.05.2018 р. ліків, які призначені лікарями у медичних виписках - тасмін форт, неопрост форте, діабетон, індапамід, кардіомагніл, розарт, небілет, карбодерм, трідуктам та обстеження, яке теж призначено лікарем, позивачем загалом сплачено 5270,50 грн., тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідачів у дольовому порядку. Решта витрат задоволенню не підлягає, оскільки придбані медичні препарати не призначались лікарем, у суду відсутні спеціальні знання для визначення аналогів ліків.

Підстав для солідарного стягнення додаткових витрат, суд не вбачає, оскільки ні законом, ні договором солідарне стягнення не передбачено (ст. 541 ЦК України).

Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13,77-81, 89, 106, 110, 159, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 ( місце проживання АДРЕСА_3 ) про стягнення додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати викликані тяжкою хворобою, за період з 21.06.2017р. по 12.05.2018р. в сумі 2635 грн.25 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати викликані тяжкою хворобою, за період з 21.06.2017р. по 12.05.2018р. в сумі 2635 грн.25 коп.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 221 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 221 грн. 76 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 07.07.2019р.

Суддя Бородіна Н.М.