Справа №242/4327/16-ц
Провадження №2-з/242/20/19
У Х В А Л А

06 вересня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2019 року, якою закрито провадження у справі, скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2019 року дану справу прийнято до свого провадження.

06.09.2019 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначав, що він відповідно до Договору про сумісну діяльність від 15.09.2011 року в межах усного договору позики вніс замість ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суму вкладу у розмірі 300 000,00 грн. під 15 % річних на строк до 2 років до повного погашення боргу. У зв`язку з тим, що борг відповідача по справі не сплачено, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою. Загальна сума заборгованості складає 1 041 951,40 грн. Заявник зазначив, що відповідачі мають намір позбутися свого майна, продати автомобілі і нерухомість. Просить суд накласти арешт на двокімнатну квартиру, загальною площею 50,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ; 1/2 частку вбудованого приміщення площею 104,6 кв.м. на 1 му поверсі житлового будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 ; 1/2 частку житлового будинку з надвірною побудовою, загальною площею 363,4 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 ; автомобіль SUBARU OUTBACK, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року виготовлення, що належить ОСОБА_3 ; автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номер НОМЕР_2 , 2008 року виготовлення, що належить ОСОБА_3 .

Дослідивши надані суду докази, суд враховує наступне.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, у заяві про забезпечення позову заявник не зазначив обґрунтування необхідності забезпечення позову.

У заяві заявник зазначив, що відповідачі мають намір позбутися свого майна, продати автомобілі і нерухомість, тому просить накласти арешт на нерухоме і рухоме майно, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що дана справа перебуває в провадженні суду з вересня 2016 року та після скасування ухвали суду і 03.09.2019 року повторно надійшла до суду першої інстанції.

Суд вважає, що зазначене обґрунтуванням необхідності забезпечення позову є припущенням заявника, та не ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому заявником не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову і обґрунтування необхідності застосувати саме цей вид заходу забезпечення.

Окрім іншого, заявником не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить і заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Частиною 9 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення доказів слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 11, 149,150,151 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення боргу повернути заявнику ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя