ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 640/19033/18

провадження № 22-ц/818/543/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ»,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 - представника Харківської міської ради і Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року в складі судді Бородіної М.М.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до пред'явлення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» (далі - ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ»), Харківської міської ради (далі - ХМР) про визнання незаконним та скасування пункту 21 Рішення ХМО 20 сесії 7 скликання «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів та про відмову в погодженні видачі дозволу» від 20 червня 2018 року № 1122/18, визнання права власності на нежитлові будівлі.

Заява мотивована тим, що вона є власницею нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 351,7 кв. м. АДРЕСА_1 на підставі Договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. 26 листопада 2015 року за реєстровим № 1312 та 27 листопада 2015 року за реєстровим № 1314. Згідно з додатком до Технічного паспорту (плану земельної ділянки громадського будинку) частина нежитлових будівель НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 літ. А-1 розташована на земельній ділянці з кадастровим № НОМЕР_1. Відповідно до Реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № НОМЕР_5 від 06 вересня 2018 року) на цій же земельній ділянці, однак за адресою: АДРЕСА_2, розташовані будівлі літ. «А-1» площею 259,7 кв. м., В-1 площею 123,0 кв. м., Г-1 площею 577,3 кв. м., Ж-1 площею 68,7 кв. м., З-1 площею 7,7 кв. м., К-1 площею 94,8 кв. м., власником яких на даний час є ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ». Частина приміщень будівлі літ. «А-1» (НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4) є тими самим приміщеннями літ. «Ж-1» (за винятком одного нежитлового приміщення площею 26,5 кв.м.), що свідчить про їх тотожність та подвійну реєстрацію за різними адресами.

Вказувала, що пунктом 21 Рішення ХМР 20 сесії 7 скликання від 20 червня 2018 року № 1122/18 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів та про відмову в погодженні видачі дозволу «ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення та знесенням існуючих на ній об'єктів нерухомості. У разі знесення будівлі літ. «Ж-1» за адресою: АДРЕСА_2 вона буде позбавлена своєї власності на нежитлові будівлі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 літ. А-1 загальною площею 351,7 кв. м. АДРЕСА_1. За таких обставин у неї є обґрунтовані підстави вважати, що на 22 сесії ХМР 7 скликання, яке відбудеться 17 жовтня 2018 року, буде прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 в оренду ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ». Крім того, рішенням ХМР від 20 червня 2018 року вже надано дозвіл ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» на знесення, зокрема, нежитлової будівлі літ. «Ж-1», що належить їй на праві власності.

Посилаючись на те, що у разі задоволення Київським районним судом м. Харкова позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ», ХМР про визнання незаконним та скасування пункту 21 Рішення ХМО 20 сесії 7 скликання «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів та про відмову в погодженні видачі дозволу» від 20 червня 2018 року № 1122/18 та визнання права власності на нежитлові будівлі виконання рішення суду буде неможливим, ОСОБА_1 просила: накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1; заборонити ХМР приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим № НОМЕР_1, в тому числі, але не виключно, передавати її у власність, оренду, зміну її цільового призначення; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на земельну ділянку, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень; заборонити ХМР та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на знесення та реконструкцію об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці з кадастровим № НОМЕР_1.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 площею 0,3912 га АДРЕСА_2 Заборонено знесення нежитлового приміщення літ. «Ж-1» АДРЕСА_2 В решті заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір з приводу надання в оренду земельної ділянки, на якій зареєстровані нежитлові приміщення, як за ОСОБА_1, так і за ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ». Знесення нежитлової будівлі літ. «Ж-1» та реєстрація земельної ділянки за ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» (кадастровий № НОМЕР_1) площею 0,3912 га АДРЕСА_2 може призвести до позбавлення ОСОБА_1 права власності на частину належної їй нежитлової будівлі, неможливості користування майном та істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1, за захистом яких вона має намір звернутися до суду. Відмовляючи в задоволенні заяви в іншій частині, суд першої інстанції вказав, що підстав для накладення арешту на земельну ділянку та втручання в роботу ХМР шляхом заборони приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою немає.

26 жовтня 2018 року ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що топографічно-геодизична зйомка, на підставі якої суд першої інстанції зробив висновок про тотожність об'єктів нерухомості, не є належним доказом, оскільки не містить меж земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 та не спростовує інші докази, які є в матеріалах справи щодо знаходження нежитлової будівлі літ. «А-1» АДРЕСА_1 поза межами цієї земельної ділянки; вжиття заходів забезпечення позову за наявності неврегульованого питання щодо обліку в органах Державного земельного кадастру спірної земельної ділянки позбавляє ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» можливості зареєструвати право оренди земельної ділянки АДРЕСА_1; заборона вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельної ділянки завдасть збитків місцевому бюджету, оскільки земельна ділянка, яку оформлює в користування ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ», відноситься до земель комунальної власності. Тому плата за землю у формі орендної плати є податком на майно, який зараховується до місцевого бюджету; в матеріалах справи відсутні докази щодо тотожності нежитлових будівель літ. «А-1» та літ. «Ж-1».

09 листопада 2018 року ОСОБА_2 - представник ХМР подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1 площею 0,3912 га по вул. Свободи (колишня назва - вул. Іванова) в м. Харкові позбавляє ХМР можливості належним чином розпорядитися земельною ділянкою (зокрема, змінити межі), яка не зачіпає інтереси позивача, та позбавляє територіальну громаду м. Харкова можливості отримати дохід в розмірі орендної плати від здачі земельної ділянки в оренду, чим завдаються збитки у вигляді неодержання орендної плати за земельну ділянку; висновок суду першої інстанції про те, що частина приміщень літ. «Ж-1» та частина приміщень літ. «А-1» (НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4) є одним і тим же самим приміщенням, зареєстрованим за різними адресами, є недоведеним та передчасним; позивачем не доведено, яким саме чином оспорювані заходи забезпечення позову загрожують невиконанням чи утрудненням виконання можливого рішення суду щодо оскарження рішення ХМР про надання дозволу на розробку проекту землеустрою; спір є публічно-правовим, а отже і питання щодо вжиття заходів забезпечення позову повинно вирішуватися за правилами адміністративного судочинства (правова позиція, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц).

03 грудня 2018 року ОСОБА_5 - представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційних скарг - судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Звертаючись у суд із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначала, що вона є власницею нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 351,7 кв. м. АДРЕСА_1. Згідно з додатком до Технічного паспорту (плану земельної ділянки громадського будинку) частина нежитлових будівель НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 літ. А-1 розташовані на земельній ділянці з кадастровим № НОМЕР_1. Відповідно до Реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № НОМЕР_5 від 06 вересня 2018 року) на цій же земельній ділянці, однак за адресою: АДРЕСА_2, розташовані будівлі літ. «А-1» площею 259,7 кв. м., В-1 площею 123,0 кв. м., Г-1 площею 577,3 кв. м., Ж-1 площею 68,7 кв. м., З-1 площею 7,7 кв. м., К-1 площею 94,8 кв. м., власником яких на даний час є ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ». Частина приміщень будівлі літ. «А-1» (НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4) є тими самим приміщеннями літ. «Ж-1» (за винятком одного нежитлового приміщення площею 26,5 кв.м.), що свідчить про їх тотожність та подвійну реєстрацію за різними адресами. «ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення та знесенням існуючих на ній об'єктів нерухомості. У разі знесення будівлі літ. «Ж-1» за адресою: АДРЕСА_2 вона буде позбавлена своєї власності на нежитлові будівлі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 літ. А-1 загальною площею 351,7 кв. м. АДРЕСА_1. Крім того, рішенням ХМР від 20 червня 2018 року ТОВ «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» вже надано дозвіл на знесення, зокрема, нежитлової будівлі літ. «Ж-1», що належить їй на праві власності.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що знесення нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим № НОМЕР_1 унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 - представник ОСОБА_1 подав копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 та скасування заходів забезпечення її позову, вжитих ухвалою цього ж суду від 18 жовтня 2018 року.

Однак, у зв'язку з тим, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 у суду першої інстанції були підстави для забезпечення позову, ухвала від 18 жовтня 2018 року є законною та постановлена з дотриманням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - представника Харківської міської ради і Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ СІТІ ХХІ» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова