ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4819/19 Справа № 179/1136/16 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про спонукання виконання певних дій,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що він був членом КДСП «Котівка» Магдалинівського району Дніпропетровської області та його було внесено до списку громадян - членів КДСП, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю КДСП «Котівка» за № 132.

Державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Котівка» було видано 17 грудня 1993 року, але сертифікат на земельну частку (пай) йому не видавали.

Вважає, що має право на земельну частку (пай) в КДСП «Котівка», так як він був членом господарства та працював у ньому на день видачі підприємству державного акту.

На підставі вищезазначеного, просить поновити строк звернення до суду, зобов`язати Магдалинівську райдержадміністрацію надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5.00 умовних кадастрових гектар на території Котовської сільської ради.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Зобов`язано Магдалинівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5.00 умовних кадастрових гектар на території Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач був членом КДСП «Котівка» Магдалинівського району Дніпропетровської області, набув право на спірну земельну ділянку, а відповідач є розпорядником земельної ділянки.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 внесений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Котівка» за № 132 (а. с. 46). Державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Котівка» було видано 17 грудня 1993 року (а. с. 44).

У період із 1984 року ОСОБА_1 працював в КДСП «Котівка» та був членом підприємства, з якого 01 квітня 2000 року був виключений, що підтверджується записами в трудовій книжці (а. с. 77-79).

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Проте, погодитися з таким вирішенням спору не можна, оскільки судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи. виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Процедура паювання земель визначена Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року.

Згідно зі ст.23 ЗК України (в редакції, що діяла на час розпаювання) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до положень ч.2 Указу Президента, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, процедура паювання земель розпочиналася з передачі відповідних земель з державної власності до колективної шляхом оформлення державного акта на право колективної власності на землю з додаванням до цього акта списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Виходячи із зазначених норм закону, право співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі Державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, що є членами недержавного сільськогосподарського підприємства.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом.

Згідно з ч.1 ст.1, ст. 5 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114 "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично на підставі трудових відносин, воно може виникнути після проявлення волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КДСП «Котівка» з 1984 року по 01.04.2000 року, але при цьому за 1995 та 1996 роки відсутні відомості про кількість відроблених людино-днів за ці роки та нарахування заробітної плати (а.с. 5-6).

Отже, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що вказана інформація, в розумінні ст.ст. 77, 80 ЦГЖ України, не є належним і достатнім доказом членства позивача в КДСП «Котівка», оскільки вона не містять інформації щодо предмета доказування (добровільного вступу до членів колективного підприємства, факту перебування позивача, як члена підприємства саме в КДСП «Котівка», звільнення з членів підприємства). Зазначена у відомостях інформація не дає змоги дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а лише вказує на наявність нарахувань заробітної плати за відповідну роботу.

Варто зазначити, що перебування у трудових відносинах з певним колективним підприємством не підтверджує факту членства цієї особи у такому колективному підприємстві.

Крім того, листом Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 23 січня 2019 за № 04.71-140вх19 повідомлено про відсутність у протоколах загальних зборів та протоколах засідань правління КДСП «Котівка» інформації про прийняття позивача в члени та звільнення з членів КДСП за 1992-2000 роки.

Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що з копії додатку до Державного акту на право колективної власності на землю вбачається , що ОСОБА_1 був внесений до списків під № 132 що, за відсутності заявлених вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, не дає можливості ідентифікувати дану особу, саме як позивача у даній справі.

Беручи до уваги, що позивачем не доведено факт членства в КСП на момент отримання колективним підприємством Державного акту на право колективної власності на землю, позивач не включений до списку пайщиків, який додавався до цього акту, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому є таким, що підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати в розмірі 826,00 грн, понесені у зв`язку з поданням апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про спонукання виконання певних дій - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судові витрати в розмірі 826,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова