Справа № 466/8127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПАВЛИШИН К.І.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 (м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 251/16) до ОСОБА_2 (м.Львів, вул.Лінкольна, 43/11) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

11.10.2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2., в якому просить винести рішення про стягнення аліментів на її утримання у зв1язку продовженням нею навчання.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком. Матір позивачки, ОСОБА_4, та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду Львівської області від 13.03.2014р. Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_5, 16.11.1996р.н., та ОСОБА_3, 13.06.2000р.н.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.03.2014 року відповідач був зобовязаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 900,00грн. щомісячно з 11.07.2013р. і до досягнення нею повноліття.

13.06.2018р. ОСОБА_3 досягла повноліття та на даний час навчається на другому курсі Краківського Політехнічного Університету імені ОСОБА_6.

Стягнення аліментів на неї припинилося. Для її утримання, забезпечення належного проживання коштів недостатньо. Мати позивачки, ОСОБА_4, не має змоги самостійно утримувати доньку, оскільки є інвалідом третьої групи безтерміново, єдиним доходом матері є пенсія по інвалідності. Стверджує, що батько відмовляється сплачувати аліменти.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Додатково вказала, що позивачка має хронічні захворювання, стоїть на обліку у алерголога, останнім часом спостерігається зниження зору, що стверджується виписками із медичної картки амбулаторного хворого.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що не відмовляється від надання матеріальної допомоги доньці. Після досягнення донькою повноліття добровільно продовжував сплачувати по 1800грн. до 31.12.2018р., а з 01.01.2019р. по 2100грн. щомісяця поштовими переказами на рахунок матері позивачки ОСОБА_4 Допомагати в утриманні позивачки він не відмовлявся. Крім того, вважає, що позивачка, маючи карту поляка, отримує на території Польщі допомогу. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.03.2014 року відповідач був зобовязаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 900,00грн. щомісячно з 11.07.2013р. і до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_3 13.06.2018р. досягла повноліття, стягнення аліментів на її утримання за вказаним рішенням суду припинилось.

На даний час позивачка навчається на другому курсі Краківського Політехнічного Університету імені ОСОБА_6.

Заявляючи вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, позивачка покликається на ст.141 СК України щодо рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, на ч.1 ст.199 СК України, згідно якою якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач добровільно надає кошти на утримання доньки. Відповідачем до матеріалів справи долучено копії квитанцій про поштові перекази коштів на рахунок матері позивачки ОСОБА_4 за період з липня 2018р. до грудня 2018р. включно по 1800грн., за січень-лютий 2019р. по 2100грн.

Отже, відповідач не ухиляється та добровільно виконує свій обовязок, як батька, по утриманню своєї доньки на час її навчання та не відмовляється від подальшого виконання цього обовязку до завершення донькою навчання. Розмір сплачуваних ним в добровільному порядку аліментів повністю відповідає вимогам ст.182 СК України і є достатнім.

Відтак, право доньки не є порушеним, невизнаним чи оспорюваним з боку відповідача.

А твердження ОСОБА_3 у позовній заяві про категоричну відмову відповідача від надання коштів на її утримання не відповідають дійсності.

Та обставина, що кошти відповідач продовжував надсилати поштовими переказами на адресу матері позивачки не дає підстав для висновку про невиконання ним свого обовязку приймати участь в утриманні позивачки.

При предявленні даного позову позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (13.06.2000р.н., ІНПП НОМЕР_1, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 251/16) до ОСОБА_2 (30.08.1972р.н., ІНПП НОМЕР_2, м.Львів, вул.Лінкольна, 43/11) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.02.2019 року.

Суддя ОСОБА_7