Справа № 754/2277/19
У Х В А Л А

іменем України

18 лютого 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява вище зазначена позовна заява.

Вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме:

- до позовної заяви не додано доказів на підтвердження права власності позивача на АДРЕСА_1 станом на день звернення до суду.

Вбачається, що до позову надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2017 р., однак не надано доказів його актуальності станом на 2019 рік.

- до позовної заяви не додано належних, допустимих та достатніх доказів не проживання відповідача в спірній квартирі понад рік.

Згідно з позовом, вказані підстави можуть бути підтверджені свідками, проте стороною позивача не надано переліку вказаних свідків та клопотання про їх допит.

- згідно з п. 3 прохальної частини позову, ОСОБА_1 просить зобов'язати виконавчий орган Київської міської ради вчинити певні дії, прете процесуальний статус вказаної юридичної особи позивачем не визначено.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки заяви шляхом виконання п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 18.01.2019 р.

Суддя О.Б. Саламон