Провадження № 2/317/151/2019
Справа № 317/2805/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Коваль В.В.,

за участі

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.06.2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 4200,00 грн. Банк, на підставі п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. В звязку з чим станом на 21.06.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 15232,08 грн., яка складається з наступного: 7133,28 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8412,65 грн. нараховано пені, а також 500,00 грн. штраф ( фіксована частина), 701,53 грн. штраф (процентна складова) і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив, в якому зазначає, що ій було надано кредит, проте позивач не зазначив відсоткову ставку за його використання, хоча встановлення такої обставини у цій справі є обовязковим, у т.ч. з метою перевірки Розрахунків заборгованості (до 2015 року та після січня 2015 року), які є різними за своєю структурою

З Розрахунку заборгованості вбачається, що платежі за кредитним договором (повернення кредиту, сплата процентів за його використання) повинні були здійснювати щомісячно, починаючи з 26.06.2007, що відповідає положенням п. 2.1.1.12.2 Умов і правил.

У той же час, позивач у позовній заяві не вказує коли було прострочено виконання зобовязання з повернення тіла кредиту та коли, на його думку, відповідачка повинна була повернути кредит повністю. Такі обставини мають значення для визначення періоду, нарахування відсотків за користування кредитом.

Крім того, позивач посилається на право вимагати дострокового повернення кредиту, але при цьому не зазначає, чи скористався він таким правом (у досудовому порядку).

Посилалась на Постанову ОСОБА_3 Верховного Суду від 12.03.2018 у справ: №/444/9519/12.

Зауважує, що після закінчення строку кредитування позивач не міг нараховувати такі проценти, а його вимога про стягнення таких процентів за період після дати, коли кредит необхідно було повернути є безпідставною.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, - перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування (п. 63 Постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12).

У той же час, як вбачається із Розрахунків заборгованості, позивач здійснив розрахунок заборгованості процентів за період з 26.06.2007 по 21.06.2018 (колонки Розрахунку 6-10). Зважаючи на наведене, у будь-якому випадку, відповідач просить суд застосувати до вимог позивача щодо стягнення процентів за користування кредитом позовну давність - за період з 26.06.2007 по 01.09.2015.

Щодо вимог про стягнення неустойки відповідачка послалась на позиції ВП ВС, викладеній у п.п. 60-81 постанови від 12.03.2018, згідно яких право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти та/або прострочений кредит неустойки після спливу строку кредитування, конкретну дату якого необхідно визначити у судовому засіданні, виходячи з пояснень позивача.

У Відповідь на відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» послався на обґрунтованість нарахування відсотків, оскільки кредитні кошти використовувалися в різний проміжок часу нарахування процентів здійснюється за різними процентними ставками в залежності від дати використання кредитних коштів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,0 в місяць або 36,0 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку.

01.09.2014 року відбулася зміна процентної ставки відносно використаних кредитних коштів з 01.09.2014 року, а тому нарахування процентів на частину кредиту, яка використана з 01.09.2014р. по 01.04.2015 рік здійснюється за ставкою 34,8 %.

01.04.2015 року відбулася зміна процентної ставки відносно використаних кредитних коштів з 01.04.2015 року, а тому нарахування процентів на частину кредиту, яка використана з 01.04.2015р. здійснюється за ставкою 43,2 %.

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Зокрема, згідно п. 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки:

у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору;

у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору).

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.

Тобто підвищення процентної ставки відбулося тільки відносно витрат з певної дати, що дає можливість Клієнту у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці та є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявним кредитним зобовязанням.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило.

Правомірність зміни умов договору також підтверджується Постановою № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.

Щодо обґрунтування нарахування неустойки позивач послався на п.п. 2.1.1.12.2.2, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг.

Щодо правомірності нарахування процентів до повного погашення заборгованості, згідно з умовами договору Банком передано Відповідачу кредитну карту зі строком дії до 03.2018 року з встановленим кредитним лімітом в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах строки. Згідно з умовами Кредитного договору № б/н Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, при непогашенні кредиту у встановлений термін, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок процентів здійснюється відповідно до Умов та правил з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.

Отже, датою 03.2018 року визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за Кредитним договором № б/н та припинення зобов'язань в цілому.

Відповідно до укладеного договору позивач вважає що відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування процентів на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначає, що у випадку неналежного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим.

Щодо строків позовної давності, зазначив що відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких було внесено 27.11.2017 р., підтвердженням є виписка з рахунку.

Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 22.08.2018 року до спливу строку позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позові зазначив, у разі неявки представника позивача в судове засідання просить суд розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання зявились, позов не визнали в повному обсязі,з причин викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була підписана заява б/н від 26.06.2007 року та відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Як видно з Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», сторонами узгоджено умови щодо сплати позичальником пені у разі несвоєчасного погашення кредиту.

Позивачем за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 21.06.2018 р. нараховано заборгованість у розмірі 15232,08 грн., яка складається з наступного: 7133,28 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8412,65 грн. нараховано пені, а також 500,00 грн. штраф ( фіксована частина), 701,53 грн. штраф (процентна складова).

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд вважає його арифметично помилковим з огляду на наступне.

Так, загальна сума заборгованості за користування кредитними коштами складається з суми заборгованості за кредитом, заборгованості по відсотками за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією.

З огляду на вищезазначене, загальна сума заборгованості мала складати 16747,46 грн. (7133,28+8412,65+500,00+701,53 = 16747,46 грн.), а не 15232,08 грн. як зазначено позивачем.

Окрім того, позивачем не вказано коли було прострочено виконання зобовязання з повернення тіла кредиту та коли відповідачка повинна була повернути кредит повністю,

Зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом після закінчення строку кредитування позивач не міг такі проценти нараховувати, а його вимога про стягнення таких процентів за період після дати, коли кредит необхідно було повернути є безпідставною.

Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, та і до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Проте позивач не визначився у позові з позицією щодо строку кредитування Оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилось зі спливом строку кредитування,то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти та /або прострочений кредит неустойки після спливу строку кредитування.

Для усунення зазначених суперечностей представник АТ КБ «Приватбанк» неодноразово викликався в судові засідання, але до суду не зявився скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем розрахунок, анкета-заява, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг, копія паспорта відповідача, на переконання суду, не свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки вони не можуть бути віднесені до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження зазначених позивачем обставин у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-81, 83, 95, 128-130, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст буде виготовлено 22.02.2019 року.

Суддя І.Б. ГРОМОВА