РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/9631/17

Провадження № 22-ц/4815/732/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н.М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (скорочена назва - Страхова компанія UPSK);

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Страхової компанії UPSK про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в складі судді Бердія М. А., час та дата складання судового рішення невідома,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Страхової компанії UPSK матеріальну шкоду в розмірі 60000 грн., стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1015,20 грн., за проведення експертизи транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень в розмірі 3500 грн., та сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн.

Під час провадження справи в суді Страхова компанія UPSK 18 липня 2018 року виплатила позивачу страхове відшкодування відповідно до висновків автотоварознавчої експертизи за пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді автомобіль OPEL Combo, в сумі 44009,88 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2019 року в задоволенні вимог про стягнення шкоди та судових витрат відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що на час винесення рішення страховик виплатив позивачу суму страхового відшкодування, а тому позовні вимоги та вимоги про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають.

Вважаючи рішення суду незаконним в частині відмови у відшкодуванні йому судових витрат, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду щодо відмови у стягненні витрат на оплату експертизи, судового збору та витрат на правову допомогу не відповідають закону. Суд не врахував, що постановою Апеляційного суду Рівненської області від 23 квітня 2018 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у порушення вимог п.2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої його автомобіль зазнав пошкоджень. Хоча страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування, однак для відновлення свого порушеного права він звертався до суду з позовом, оплачував проведення експертиз та поніс витрати на правову допомогу, що надана йому була адвокатом у кримінальній, адміністративній та цивільній справах. Із зазначених підстав просив скасувати рішення в частині відмови йому у відшкодуванні судових витрат та ухвалити нове рішення про стягнення з винної у ДТП особи - ОСОБА_2 . судові витрати по сплаті судового збору, витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1015,20 грн.; 50% вартості транспортно-трасологічного та автотехнічного досліджень в розмірі 3500 грн.; витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 20 000 гривень.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що скарга підлягають до часткового задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди сторонами не оскаржене, а тому, в силу вимог ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено: 14 грудня 2016 року приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 на 52 км+450м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, поблизу с.Ремчиці Сарненського району Рівненської області, допустив порушення вимог пункту12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд свого автомобіля на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем OPEL Combo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 лютого 2018 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду від 23 квітня 2018 року постанову Володимирецького районного суду від 01 лютого 2018 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Даною постановою доведено порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована на підставі укладеного між ним та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договору (поліс АЕ № 8088611).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується ш кода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, яка пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено покладення на страховика обов`язку відшкодування судових витрат.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Судом достовірно встановлено, що позивач для відновлення свого порушеного права поніс судові витрати.

Згідно ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки позивач не підтримував свої позовні вимоги про відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, то понесені ним судові витрати підлягають відшкодування з винної у ДТП особи - ОСОБА_2 .

Як видно з матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 640 гривень та за подачу апеляційної скарги в сумі 985 гривень і ці витрати підлягають відшкодуванню відповідачем.

Окрім цього, ОСОБА_1 оплачено вартість судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 1015,20 грн., та половину вартості висновку експерта транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень в розмірі 3500 грн. Зазанчені витрати також підлягають задоволенню.

Щодо вимог про відшкодування витрат по оплаті роботи адвоката в сумі 20 000 гривень, то такі вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із слідуючого.

Як видно із матеріалів справи, під час провадження справи в суді ОСОБА_1 професійну правничу допомогу надавав адвокат Повшук В. І.

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали угоду про розмір оплати правничої допомоги, в умовах якої визначили об`єм виконаних адвокатом робіт та розмір оплати в сумі 20 000 гривень.

Відповідно до цієї угоди ОСОБА_1 за роботу адвоката, пов`язану з розглядом даної цивільної справи, оплатив 2 000 гривень, які відповідно до ст..133 ЦПК України є судовими витрати по цивільній справі і які також підлягають відшкодуванню. Решта витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у кримінальній та адміністративній справі не є судовими витратами у цивільній справі, а тому відшкодуванню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції не врахував положення ч.3 ст.142 ЦПК України та безпідставно відмовив позивачу у відшкодуванні йому судових витрат, рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2019 рокув частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 8 140(вісім тисяч сто сорок) гривень 20 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 3 липня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В.

підпис Хилевич С.В.

Згідно:суддя Ковальчук Н. М.