Справа № 361/5052/18
Провадження № 2/361/667/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

21 лютого 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Коваль А.В., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари з участю позивача ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 1 в будинку №10 по вулиці Енгельса в місті Бровари, з тих підстав, що відповідач в квартирі не проживає з 2013 року, після укладення договору купівлі-продажу, за яким позивач купив вказану квартиру у відповідача, і відповідач за усною домовленістю обіцяв знятись з реєстрації протягом року, але цього не зробив, і продавши квартиру, втратив право проживати в ній.

Відповідач в судове засідання не явився повторно, був повідомлений належним чином, рекомендованим листом за місцем зареєстрованого проживання (і та сама адреса вказана у договорі купівлі-продажу), і крім того, через оголошення на сайті суду. Відповідач відзиву, доказів, інших заяв не подав. Судом ухвалено справу розглянути заочно, відповідно до ст.280-281 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено:

Згідно договору купівлі-продажу від 23.07.2013р. позивач купив у відповідача ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. В п.4.8 продавець зобовязався звільнити квартиру до 16.08.2013р. і знятись з реєстраційного обліку до 1.09.2014р.

В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем на підставі даного договору.

Свідок ОСОБА_3, сусідка, проживає в квартирі №3, знає відповідача, він раніше проживав у сусідній квартирі до 2013 року, в червні 2013р. він і його дружина продали квартиру позивачу і виїхали з квартири; а квартиру №1 купив позивач. Бачила, як відповідач виносив і вивозив всі речі з проданої квартири.

Свідок ОСОБА_4, сусідка з квартири №2, пояснила, що раніше в квартирі проживав відповідач, потім він продав квартиру позивачу, і виїхав з квартири, з його слів - до племінника, після того сусіди його не бачили, в квартирі не живе.

Згідно акту обстеження від 9.08.2018р. відповідач ОСОБА_2 у даній квартирі не проживає, з часу продажу квартири.

Таким чином, суд встановив такі обставини і зробив такі висновки:

Позивач є власником квартири .

Відповідач право власності на квартиру втратив разом з відчуженням квартири позивачу.

Враховуючи, що право користування даною квартирою для відповідача було набуте ним і повязане з правом власності, тому таке право втрачено разом з припиненням права власності.

Будь-яких договорів з приводу подальшого користування квартирою на інших умовах, сторони між собою не укладали. Більш того, з умов договору купівлі-продажу видно, що відповідач зобовязувався звільнити квартиру і знятись з реєстрації в ній. Дану умову договору в установлений у договорі строк відповідач не виконав.

Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід,ємними від права власності.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.391 ЦК - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Право власності припиняється з підстав, передбачених законом, зокрема внаслідок правочину.

Таким чином, відповідач разом з відчуженням квартири втратив право користування нею як житлом.

Не встановлено будь-яких законних підстав для збереження за відповідачем права користування вказаним жилим приміщенням.

Позивач є власником жилого приміщення, і йому належить право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі і у вказаний ним спосіб.

Таким чином, є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою позивача.

Керуючись ст.ст.317, 321,391 ЦК України, ст.ст.259-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 1 в будинку №10 по вулиці Енгельса в місті Бровари Київської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, а також після закінчення строку на подання іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 22 лютого 2019 року.

Суддя Т.В. Селезньова