У Х В А Л А

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 522/11302/14-ц

провадження № 61-31050св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2016 року у складі судді Ільченко Н. А. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила на підставі частини четвертої статті 96 ЦК України стягнути з ОСОБА_6 завдану їй майнову та моральну шкоду.

Свої вимог обґрунтовувала тим, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 09 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, з приватного підприємства «Агенція нерухомості Конкорд-Дон» (далі - ПП «Агенція нерухомості Конкорд-Дон») стягнуто на її користь за укладеним між ними 06 вересня 2006 року договором про надання інформаційно-консультативних послуг суму сплачених та не отриманих послуг у розмірі 600 дол. США, що еквівалентно 4 752,00 грн, пеню у розмірі 14 440 дол. США, що еквівалентно 114 451 грн, та моральну шкоду 10 000,00 грн, проте до теперішнього часу рішення суду не виконано, оскільки місцезнаходження ПП «Агенція нерухомості Конкорд-Дон» не було встановлено виконавчою службою та не виявлено його майно.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року їй відмовлено у задоволенні заяви про заміну боржника ПП «Агентство нерухомості Конкорд-Дон» на ОСОБА_6, як засновника підприємства, у виконавчому провадженні.

Посилаючись на те, що договір про надання інформаційно-консультаційних послуг від 06 вересня 2006 року був укладений між нею та ПП «Агентство нерухомості Конкорд-Дон», яке на момент його укладення не було зареєстроване, тому саме його засновник ОСОБА_6 повинен відшкодувати їй завдану шкоду на підставі частини четвертої статті 96 ЦК України.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не надала доказів того, що ОСОБА_6 є засновником ПП «Агенція нерухомості Конкорд-Дон» чи мав намір створити і зареєструвати ПП «Агентство нерухомості Конкорд-Дон».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У липні 2017 року ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 подали касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у яких, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги аргументовані тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, не звернули увагу на те, що існувало два підприємства: ПП «Конкорд-Дон», яке було зареєстроване належним чином, та ПП «Агентство нерухомості «Конкорд-Дон», створене ОСОБА_6, проте не зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб України на момент укладення ОСОБА_4 договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 06 вересня 2009 року. Між тим, станом на 06 вересня 2006 року відповідач був єдиним директором та засновником ПП «Агентство нерухомості «Конкорд-Дон».

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження єнеправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення коштів призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат