Провадження № 2-о/638/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді Грищенко І.О.

присяжних Крівченка Ю.В., Попова В.В.

за участю секретаря Мунтяну І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа- Дзержинський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про оголошення фізичної особи померлою,

У с т а н о в и в:

25 вересня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить оголосити померлим свого сина, громадянина України, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він є батьком ОСОБА_2 . Вказав, що його сім`я у складі заявника, його покійної дружини та сина з 1964 року проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2008 року по справі № 2-0-212/08 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2003 року. Даним рішенням суду встановлено, що в грудні 2002 року ОСОБА_2 поїхав до м. Києва на заробітки та не повернувся.

З метою повторного розшуку свого сина заявник звертався до правоохоронних органів, прикордонної служби, намагався самотужки його знайти. Станом на час розгляду справи судом розшукати ОСОБА_2 не вдалось, додому він не повернувся, минуло вже більше 15-ти років з моменту його зникнення.

Посилаючись на викладені обставини, з метою вступу у спадщину на 1/3 квартири АДРЕСА_1 після свого сина ОСОБА_2 , заявник просить задовольнити його вимоги та оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, померлим.

В судовому засідання представник заявника адвокат Саховська С.В. заяву підтримала повністю, просила її задовольнити. Підтвердила інформацію, що з 2002 року заявник втратив зв`язок з сином і не має інформації щодо його місця знаходження, будь-яка інформація щодо обставин життя свого сина у заявника також відсутня. Зниклий син заявника протягом останніх 15-ти років жодного разу не з`явився, піклування щодо свого 87-річного батька не здійснює.

Представник заінтересованої особи Дзержинського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 01.04.1958 р., ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2008 року по справі № 2-0-212/08 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2003 року.

Відсутність ОСОБА_2 за місцем його реєстрації з 01 січня 2003 року під час розгляду Дзержинським районним судом справи № 2-0-212/08 підтверджувалось довідкою № 4/с-827 від 29.08.2003 р., виданою Управлінням карного розшуку ГУМВС України в м. Києві, довідкою № 60/507 від 06.12.2007 р., виданою Дзержинським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській обл., а також Довідкою № 60/507/2 від 10.04.2008 р. Також, згідно Довідки Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення від 28.12.2003 р. № В-2484/7, ОСОБА_2 у 2003 році у лікувально-профілактичні заклади системи ГУОЗ та МЗ м. Києва не звертався.

10 квітня 2018 року заявник звернувся до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про зникнення фізичної особи.

Висновком Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області від 04.04.2018 р. встановлено, що під час проведення розшукових заходів встановити місцезнаходження розшукуваного не надалось можливим. За обліками медичних та поліцейських установ гр. ОСОБА_2 не значиться. Дані, які б свідчили про наявність протиправних дій відносно гр. ОСОБА_2 на території України відсутні.

Судом також досліджено висновок Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Харківській області від 03.08.2018 р. № 07/08.01-04-06, яким встановлено відсутність актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом останніх десяти років (з 01.01.2008 р. по 03.08.2018 р.).

Згідно даних відповіді департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів Пенсійного Фонду України від 07.06.2019 року , інформація щодо отримання доходів громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня.

Відповідно до відповіді від 20.05.2019 року Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, отриманої на запит суду, інформація щодо перетинання державного кордону громадянином ОСОБА_2 відсутня.

Представник заявника адвокат Саховська С.В. в судовому засіданні пояснила, що син заявника, ОСОБА_2 , відсутній, у місці його постійного проживання і реєстрації не має відомостей про місце його перебування протягом більше трьох років, а саме з 01 січня 2003 року.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК (1502-06), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 має особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку просить оголосити померлою, сина ОСОБА_2 , який відсутній в місці його постійного проживання; відомостей про його місце перебування немає більше ніж 16 років. Така заінтересованість обумовлена можливістю в подальшому реалізувати своє право на спадщину.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст. ст. 46, 47 ЦК України, ст. ст. 77, 81, 259, 263-265, 268,305-308 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою- задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, померлим.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя : І.О.Грищенко

Присяжні: Ю.В.Крівченко

В.В. Попов