Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 754/4437/18

провадження № 61-47464св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Сержанюк А. С., Волохов Л. А., Іванова І. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, у якому просив: визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з позивачем до досягнення нею 14-річного віку; визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні його доньки, а саме: почергове проживання, тобто проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 кожного парного місяця року; необмежене спілкування засобами телефонного та інтернет зв'язку; особисті зустрічі кожної 2-ї та 4-ї суботи непарного місяця року з 09 години ранку до 19 години вечора, без присутності інших осіб; особисті зустрічі кожної 1-ї та 3-ї неділі непарного місяця року, з 09 години ранку до 19 години вечора, без присутності інших осіб.

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, у якому просив зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 до Міського центру дитини кожного понеділка з 10 години до 11 години 30 хвилин для проведення спільних зустрічей з ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_2 та фахівцем Міського центру дитини, без участі будь яких сторонніх осіб, починаючи з наступного понеділка від дня ухвалення відповідного рішення суду і до ухвалення остаточного рішення суду в цій справі.

Клопотання мотивоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду у зв'язку з повним розривом сімейних зв'язків та психологічного і емоційного конфлікту.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва в складі судді: Шевцової М. А. від 10 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. З урахуванням обраного способу забезпечення позову, характеру заявлених вимог, вимоги чинного законодавства, суд зробив висновок, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 рокуухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 рокускасовано. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Міського центру дитини, розташованого по АДРЕСА_1, кожного понеділка з 10 години 00 хвилин до 11 годин 30 хвилин для проведення спільних зустрічей (контактів) з ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_2 та фахівця Міського центру дитини (за згодою), без участі будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення цієї ухвали до ухвалення остаточного рішення у цій цивільній справі.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що між сторонами наявний спір та існує реальна загроза невиконання, утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Апеляційний суд зробив висновок, що обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, є співмірним із заявленими вимогами та беззаперечно буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між дитиною та її батьком. Суд апеляційної інстанції керувався рішенням Європейського суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року та вважав, що забезпечення позову у обраний позивачем спосіб найкраще відповідатиме інтересам дитини.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2018 року ОСОБА_2подала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що до апеляційного суду разом із запереченнями було подано копію висновку № 122 від 18 червня 2018 року психологічного обстеження дитини, де зазначено, що батько бив дитину. Підтвердженням нанесення тілесних ушкоджень є висновок лікаря ортопеда травматолога та рентгенологічний висновок. Також дитина навчається у першому «А» класі середньої-загальноосвітньої школи № 190. Розклад занять встановлено з 8:30 і до 13:00. Судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що кожного понеділка з 10:00 год. до 11:30 год. малолітня дитина навчається і відривати її від навчального процесу категорично забороняється, оскільки із-за цього можуть з'явитися труднощі з навчанням, що, як наслідок, негативно вплине на подальший розвиток дитини. Також слід взяти до уваги той факт, що батько не цікавиться розвитком дитини, не цікавиться дитиною в цілому, внаслідок чого стає зрозумілим те, що стан розвитку справ дитини не хвилює батька, адже його поведінка говорить про відсутність почуття турботи за свою доньку.

У січні 2019 року ОСОБА_1 надав відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_5, у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити. Відзив мотивований тим, що фактичне виконання постанови Київського апеляційного суду про забезпечення позову наразі не відповідає найкращим інтересам дитини, а тому підлягає перегляду, оскільки по понеділках першої половини дня, дитина відвідує школу, а тому забезпечення явки дитини до Міського центру дитини в цей час є недоцільним та не відповідає інтересам дитини. ОСОБА_1 зазначає, що початок навчання дитини у школі з 01 вересня 2018 року є нововиявленою обставиною, на підставі якої рішення повинно бути переглянуто у відповідному процесуальному порядку. Рішення Київського апеляційного суду про застосування заходів забезпечення є законним. Відповідач не скористалась своїм правом надання аргументів щодо відвідування дитиною шкільного закладу, а з тому суд правильно оцінив докази у справі та прийняв законне і обґрунтоване рішення. Хоча сторона позивача у справі не проти перегляду оскарженого рішення, однак в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, одночасно роз'яснивши стороні відповідача про можливість перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування обраного виду забезпечення позову позивач посилався на необхідність забезпечення контакту батька з малолітньою донькою, оскільки втрата такого контакту може ускладнити виконання остаточного рішення суду у справі.

Предметом заявленого позову є визначення місця проживання малолітньої дочки з батьком та визначення способів участі батька у вихованні дочки, шляхом почергового проживання та особистих зустрічей.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову шляхом зобов'язання відповідача забезпечувати явку малолітньої дитини для проведення спільних зустрічей із позивачем фактично є тотожним частині позовних вимог.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Встановивши, що обраний спосіб забезпечення позову не відповідає характеру заявлених вимог, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову. Натомість апеляційний суд скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального права. У зв'язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Оскільки постанова Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року скасована, то підстави для поновлення її виконання відсутні.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 413, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат