ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2711/19 Справа № 182/3449/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»)

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 лютого 2006 року, відповідно до договору № ZPONRK55200174, відповідач отримав кредит у розмірі 4 249 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 13.06.2016 року має заборгованість в сумі 41015 грн. 17 коп., що складається з: 830, 76 грн. - заборгованість по кредиту; 13 421, 81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 26 762, 60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року вказане заочне рішення суду першої інстанції скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Уточнивши позовні вимоги 22.11.2018 року, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 3391,69 грн. відсотків за користування кредитом за період з 12.06.2011 року по 27.06.2012 року.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредиту в сумі 14 252 грн. 57 коп., яка складається з: 830, 76 грн. - заборгованість по кредиту; 13 421, 81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 638 грн. А всього стягнуто 16 890 грн. 57 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що судом першої інстанції невірно встановлені обставини справи, зокрема судом встановлено, що він отримав кредит у розмірі 4 249 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в той час, як кредит був отриманий ним для придбання товару, та грошові кошти за товар були, відповідно до кредитного договору, сплачені позивачем ФОП «ОСОБА_3.».

Крім того, суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість за тілом кредиту, яка позивачем заявлена не була, оскільки тіло кредиту було погашено ним 13.07.2012 року та не прийняв до уваги уточнений позов позивача, поданий 22.11.2018 року.

Зауважує на тому, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки такий строк повинен обчислюватись з 27.02.2012 року, в той час як з позовом до суду позивач звернувся 29.06.2016 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») та відповідачем ОСОБА_2 14 лютого 2006 року було укладено кредитний договір № ZPONRK55200174, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 249 грн. строком до 14.02.2008 року на наступні цілі: купівля ТНС зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 0,85 %.

Сторонами погоджено, що заборгованість за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно у Період сплати, за який приймається період з «14» по «20» число кожного місяця позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 261,48 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ZPONRK55200174 від 14 лютого 2006 року (а.с.72 зворот) відповідач має заборгованість по вказаному кредитному договору по відсоткам за користування кредитом за період з 12.06.2011 року по 27.06.2012 року в розмірі 3391,69 грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог позивача.

Проте, колегія судді не може погодитись з таким винсоком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Суд першої інстанції встановив, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість.

Факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором № ZPONRK55200174 від 14 лютого 2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») станом на 13.07.2012 року, порушення тим самим прав позивача, яким позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») обґрунтовував свої вимоги знайшов своє підтвердження, оскільки станом на 27.06.2012 року за кредитним договором відповідачем не погашено заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 3391,69 грн.

Натомість, позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як видно з розрахунку заборгованості позивача, та копії квитанції, наданої відповідачем, відповідач здійснив останній платіж за кредитним договором в розмірі 4110 грн. з метою погашення заборгованості за кредитом 13.07.2012 року (а.с.93), та з цього періоду позивачем припинені будь-які нарахування по вказаному кредитному договору, оскільки відповідачем по справі було погашено тіло кредиту, тому з цього часу почала спливати позовна давність щодо несплаченого чергового платежу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу достовірно було відомо про порушення відповідачем умов Кредитного договору щодо сплати відсотків за користування кредитом за період з 12.06.2011 року по 27.06.2012 року, згідно уточнених позовних вимог позивача (а.с.72 оборот), що підтверджується розрахунком заборгованості, який позивач додав до позовної заяви.

Натомість, позивач звернувся до суду з даним позовом 29.06.2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності для звернення до суду.

При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції невірно встановлені обставини по справі та про те, що суд безпідставно стягнув заборгованість за тілом кредиту, яка позивачем заявлена не була, так як тіло кредиту було погашено ним 13.07.2012 року та не прийняв до уваги уточнений позов позивача, поданий 22.11.2018 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не спростовають неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3391,69 грн. станом на 13.07.2012 року.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки в даному випадку позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог у в'язку з попуском останнім строку позовної давності для звернення до суду, про застосування якого ОСОБА_2 було подано заяву (а.с.91).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, заслуговують на увагу.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 рокускасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: