Справа № 500/600/19
Провадження № 2/500/1600/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Грубіян Л.І.

при секретарі: Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради в Одеській області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про позбавлення батьківських права та стягнення аліментів, 09.09.2019 року позивач подав заяву про зміну позовних вимог, та просив визначити місця проживання дитини, мотивуючи позов тим, що з відповідачем він перебував у незареєстрованому шлюбі з 2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька, ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження дитини батьком за заявою зазначено позивача, ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, витяг № 6 від 07 лютого 2013 року. Народження доньки зареєстровано у відділі РАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 21 жовтня 2006 року. Сім`я у сторін не склалася через різні життєві погляди, зловживання відповідачем спиртних напоїв.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду в Одеській області від 05.12. 2012

року, по справі № 1510/7681/12, він сплачує ОСОБА_2 аліменти, що

підтверджено довідкою Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 25.01.2018 року.

У 2013 році позивач звертався до Ізмаїльського міськрайонного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в відношенні ОСОБА_3 , рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду справу залишено без розгляду. Він вирішив надати відповідачу шанс на виправлення і виховання доньки. На вихідних забирав дитину до себе, сплачував аліменти, додатково утримував доньку.

З 2013 р по ІНФОРМАЦІЯ_2 р ОСОБА_3 проживала з матір`ю, яка неналежним чином займалася її вихованням, вела аморальний спосіб життя.

З серпня 2018 року донька проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . У дитини є окрема кімната, в якій забезпечено належні побутові умови. Вихованням та утриманням так само займається позивач.

Відповідач, ОСОБА_2 протягом багатьох років не працювала, проживає в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Відповідачка систематично вживає спиртні напої. Проживає за рахунок виплачуваних аліментів. Умов для нормального життя, навчання і відпочинку у доньки немає. Проживання та перебування ОСОБА_4 у відповідачки загрожує її здоров`ю і моральному вихованню. Відповідачка ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги підтримав.

Відповідач на останнє судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з зміненими позовними вимогами згодна у повному обсязі, раніше у судових засіданнях заперечувала проти позбавлення її батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, свою правову позицію висловив у висновку від 02.04.2019 року.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 . є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .(а.с.7)

Сторони в законом шлюбі не перебували.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти, рішення набрало чинності 18.12.2012 року (а.с.8)

Згідно довідки, яка видна Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, від 28.01.2019 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним з 01.08.2018 року мешкає його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на повному його забезпеченні. ( а.с.12)

Відповідно до характеристики яка видана КНЗО ІМР «Український ліцей з поглибленим вивченням іноземних мов ім.Т.Г.Шевенчко» відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчається у 8-А класі, з серпня 2018 року Маша проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Батько цікавиться навчанням доньки. Підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори.

У відповідності до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка недосягла десяти років,визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно до висновку та клопотання органу опіки міста, висловлена думка, що проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком є більш доцільним для її виховання, що співпадає з бажанням самої дитини (а.с.19-21).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч.1ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 151,155,160,161,181 СК України, ст.ст.11-13,76-81,259,263-265 ЦПК

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 30.12.1997 року, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає, за адресою АДРЕСА_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 30.12.1997 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян