З а о ч н е р і ш е н н я
10 вересня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі- Завацької І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, Удобненської сільської ради Маяковської ОТГ про визнання сертифікату втраченим та визнання права власності,
27.12.2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, Удобненської сільської ради Маяковської ОТГ про визнання сертифікату втраченим та визнання права власності, відповідно до якого позивачі просять:
- визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0155405 , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Батьківщина»;
- визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 у рівних частинах право власності на земельну частку (пай) розміром 2,3 га, в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Батьківщина», розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
В судове засідання адвокат Бондаренко Г.Є., яка діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
В судове засідання представник Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області не з`явився, про час та місце справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
В судове засідання представник Удобненської сільської ради Маякської ОТГ не з`явився, про час та місце справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
30 серпня 1996 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Александровій Іуліанії Калиниківній було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) КСГП «Батьківщина», за номером № 405 сертифікат серії ОД № 0155405 розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 02.08.1996 року за №448/96.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після її смерті набули право власності на земельну частку (пай) ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у рівних частках. Відповідну відмітку було зроблено на сертифікаті на право на земельну частку (пай) 15.01.2007 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після його смерті на Ѕ частину земельної частки (пай) набула право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, зареєстровано в реєстрі за №1972, спадкова справа №185/2017.
Після цього оригінал сертифікат серії ОД № 0155405 було втрачено, що позбавляє можливості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити земельну частку (пай) в натурі та отримати відповідні правовстановлюючі документи, зареєструвати право власності у новому реєстрі речових прав на нерухоме майно.
З оголошення в газеті «Торнадо» від 03.01.2019 року видно, що позивачі дійсно втратили сертифікат про право на земельну частку (пай) і не знайшли його.
Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону.
Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після його смерті на Ѕ частину земельної частки (пай) набула право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, зареєстровано в реєстрі за №1972, спадкова справа №185/2017.
Таким чином, позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, але та обставина, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0155405 , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Батьківщина» відсутній, він був втрачений, заважає їм у оформленні їх спадкових прав, що і стало підставою для звернення до суду з вимогою про визнання вказаного вище сертифікату втраченим.
Відповідно до вимогст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай).
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормамиЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Згідно п. 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0155405 , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Батьківщина» дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, то в даному випадку доцільним буде визнати його втраченим, а отже позовні вимоги в частині визнання правовстановлюючого документа втраченим є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями за законом до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, Удобненської сільської ради Маяковської ОТГ про визнання сертифікату втраченим та визнання права власності в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.524-529,534ЦК України, в редакції 1963 року, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, Удобненської сільської ради Маяковської ОТГ про визнання сертифікату втраченим та визнання права власності - задовольнити.
Визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0155405 , виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, розміром 2,3 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Батьківщина».
Визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 у рівних частинах право власності на земельну частку (пай) розміром 2,3 га, в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Батьківщина», розташована на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: