ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/51/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Заставенко М.О.,

при секретарі судового засідання: Долі М.А.

за участі:

представника скаржника Воронова Є.Є.

державного виконавця Шевченко О.Ю.,

представника стягувача Шпак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за

скаргою ОСОБА_1

вимоги скаржника: про скасування постанов державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Житнікова Сергія Сергійовича та зобов`язання вчинити певні дії,

заінтересована особа - стягувач: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

08.11.2018 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , скаржник, боржник ) звернувся в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Житнікова О.С., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування постанов та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № 46650241.

Так, скаржником заявлені наступні вимоги:

1.Поновити строки на оскарження дій державного виконавця.

2.Відмінити як незаконну постанову від 13.07.2018 р. про опис та арешт майна боржника, що винесена виконавцем Житніковим О.С.

3.Відмінити як незаконну постанову від 13.09.2018 р. про призначення експертизи в рамках провадження № 46650241, що винесена виконавцем Житніковим О.С.

4.Зобов`язати ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва не брати до уваги Звіт про оцінку майна (квартири по АДРЕСА_1 ) від 03.10.2018 року, що виконаний ТОВ «Приватна експерта служба» на підставі постанови від 13.09.2018 р. як виконану на підставі незаконного рішення та не потрібну, оскільки існує експертний висновок з визначенням вартості майна, що наданий мною 07.08.2018 р. а саме квартири по АДРЕСА_1 від 05.07.2018 № 24811/17-43, що виконаний Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз за ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2017 по справі № 753/23720/16-ц;

5.Зобов`язати ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва прийняти до виконання експертний висновок з визначення вартості майна, а саме квартири по АДРЕСА_1 від 05.07.2018 року № 24811/17-43, що виконаний Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз за ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2017 р. по справі № 753/23720/16-ц та наданий мною 07.08.2018 р. для врахування в рамках всіх проваджень щодо стягнення грошових коштів, відкритих щодо мене ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва.

Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 01.11.2108 р. під час розгляду справи № 753/23720/16 в судовому засіданні йому стало відомо про наявність постанови від 13.09.2018 р. ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про призначення експертизи в рамках провадження ВП № 46650241. Також, 13.07.2018 року виконавцем Житніковим О.С. винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Однак він не отримував жодної інформації про дії, що виконані ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, йому не надходило жодних документів, чим було позбавлено його можливості добровільного виконання провадження та/або оскарження дій державного виконавця.

ОСОБА_1 вказує про те, що його як співвласника майна, не було запрошено на опис майна, та не було поінформовано про його проведення, що також є порушення норм закону. Зазначає, що дії, здійснені Державним виконавцем Житніковим О.С. в рамках провадження ВП № 46650241 є протизаконними, оскільки зараз дії Виконавчої служби щодо накладення звернення на квартиру по АДРЕСА_1 оскаржуються у суді, та саме звернення стягнення на зазначену квартиру - в порядку касації у Верховному суді України, про що Державним виконавця відомо, оскільки вони беруть участь у судових засіданнях.

Заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 подала до суду відзив на скаргу, в якому зазначила наступне.

Скаржник пропустив визначений законом строк звернення зі скаргою, будь-яких доказів на підтвердження причини пропуску строку не надав. Так, ОСОБА_1 з 21.10.2018 р. було відомо про оскаржувані постанови від 13.07.2018 р., від 13.09.2018 р. та звіт про оцінку ТОВ «Приватна експерта служба» від 03.10.2018 р., оскільки 22.10.2018 р. сторонам виконавчого провадження старшим державним виконавцем Житніковим С.С. був направлений висновок про вартість майна 1/2 квартири за АДРЕСА_2 для ознайомлення, в тому числі і ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Зі скаргою ОСОБА_1 звернувся 08.11.2018 р., тобто з пропуском визначеного законом десятиденного строку.

Щодо суті скарги, то вважає, що старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Житніков С.С. при винесені постанови про опис та арешт майна боржника діяв відповідно до ст. ст. 18, 48, 50, 56 ЗУ «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення суду і ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 23.10.2017 р. у справі № 753/9324/17, за якою було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 159 142,50 грн. на частину квартири АДРЕСА_4 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 . Що стосується звіту про оцінку майна, який був наданий ТОВ «Приватна експертна служба», то Постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Житнікова С.С. був призначений суб`єкт оціночної діяльності.

ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири і старшим державним виконавцем Житніковим С.С. правильно була винесена постанова про оцінку 1/2 частини цієї квартири і відповідно звіт про оцінку ТОВ «Приватна експерта служба» зроблений також відносно 1/2 частини квартири у порівнянні із висновком експерта, на який посилається ОСОБА_1 , який проводив оцінку всієї квартири. 22.10.2018 р. сторонам виконавчого провадження старшим державним виконавцем Житніковим С.С., був направлений висновок про вартість майна 1/2 квартири за АДРЕСА_2 для ознайомлення, в тому числі і ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином стягувач вважає, що головний державний виконавець Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Житніков С.С. при винесенні постанов від 13.07.2018 року про опис та арешт майна боржника та від 13.09.2018 року про призначення експертизи діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження", ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів порушення його прав і законних інтересів у виконавчому провадженні, які б підлягали захисту у спосіб задоволення скарги, а отже скарга задоволенню не підлягає.

Державний виконавець в судовому засіданні надав суду матеріали виконавчого провадження. Заперечуючи проти доводів скаржника, посилаючись на матеріали виконавчого провадження зазначив, що про наявність виконавчого провадження скаржнику було відомо. Дана обставина підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 від 25.01.2017 р. та 26.04.2017 р. Посилання боржника на неповідомлення його про проведення опису та арешту майна, як на підставу визнання постанови незаконною, вважає безпідставними, оскільки діючим законодавством не передбачено повідомлення учасників виконавчого провадження про проведення опису та арешту майна боржника, так само як і направлення постанови, складеної за результатами виконавчої дії. Що стосується доводів ОСОБА_1 про незаконність постанови про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні з посиланням на необхідність взяти до уваги експертний висновок з визначення вартості квартири, що виконаний Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз за ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2017 р., державний виконавець наполягав на невідповідність вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

20.03.2019 р. клопотання представника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Спектора М.О. про перенесення розгляду справи у зв`язку із здійсненням державним виконавцем прийому громадян.

12.04.2019 р. клопотання представника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Спектора М.О. про перенесення розгляду справи у зв`язку із здійсненням державним виконавцем прийому громадян.

18.06.2019 р. клопотання представника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Спектора М.О. про заміну державного виконавця Житнікова С.С. на Шпака ОІ.

20.06.2019 р. клопотання представника стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про залишення скарги без розгляду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2018 р. скарга ОСОБА_1 залишена без руху, скаржнику наданий строк для усунення недоліків.

14.02.2019 р. надійшла скарга ОСОБА_1 з виправленими недоліками.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2019 р. відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду на 22.03.2019 р.

22.03.2019 р. протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва розгляд справи було відкладено на 12.04.2019 р. у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу.

12.04.2019 р. протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва розгляд справи було відкладено на 31.05.2019 р. у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу.

31.05.2019 р. розгляд справи було відкладено на 21.06.2019 р. у зв`язку з наданням матеріалів виконавчого провадження для його огляду в судовому засіданні.

21.06.2019 р. в розгляді справи була оголошена перерва 05.07.2019 року.

ІV. Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

23.02.2015 р. постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Данилюк О.Б. відкрито виконавче провадження № ВП46650241 на підставі виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 159142,50 грн. (т. 1 а.с.58). Копія постанови направлена боржнику 24.02.2015 р. за адресою зазначеною у виконавчому листі рекомендованим листом з повідомленням. Конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (т.2 а. с. 66-69.)

16.04.2015 р. ОСОБА_1 направлено виклик його до державного виконавця для сплати боргу (т. 1 а. с .62).

27.04.2015 р. рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 159142,50 грн. відстрочено на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва (т. 1 а.с.70-72).

14.11.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до ВДВС з заявою, в якій зазначено адресу для листування: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с.74).

08.07.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до Відділу державної виконавчої служби з заявою про направленні поштової кореспонденції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки останній фактично проживає по вище вказаній адресі (т. 1 а. с. 121).

25.01.2017 р. державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Бережною О.О. винесено постанову про арешт майна боржника, копія якої направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 (т. 1 а. с. 150-152).

26.01.2017 р. державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Бережною О.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору, копія якої згідно супровідного листа направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 , проте згідно реєстру відправки дана постанова була направлена лише за однією адресою: АДРЕСА_6 (т. 1 а.с.153-155)

26.01.2017 р. державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Бережною О.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копія якою була направлена ОСОБА_1 (т. 1 а.с.192-194).

Відповідно до відміток в матеріалах виконавчого провадження ВП46650241 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 25.01.2017 та 26.04.2017. (т.2 а.с.63-65)

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2017 р. задоволено подання Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та в рахунок погашення заборгованості у розмірі 159 142,50 грн. звернуто стягнення на частину квартири за адресою: АДРЕСА_8 , що на праві власності належить ОСОБА_1 (т. 1 а.с.238а)

13.07.2018 р. старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Житніковим С.С. в рамках виконавчого провадження ВП46650241 описано та накладено арешт на Ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_8 в присутності понятих та стягувача; призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_6 (т.1 а.с.3)

13.09.2018 р. старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Житніковим С.С. винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, копія якої направлена ОСОБА_1 (т. 1 а.с.239-240а).

16.10.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Житнікова С.С. з заявою про надання звіту про оцінку (т. 1 а.с.241 б).

22.10.2018 р. старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Житніковим С.С. копію висновку про вартість майна направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с.243).

V. Норми права та оцінка суду:

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність суб`єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Більше того, згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням та нездійсненням певних дій.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012 р., яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх самостійно, визначено Закон України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що скаржнику надсилались оскаржувані постанови, висновок про оцінку майна, однак докази отримання таких документів в матеріалах справи та виконавчому провадження відсутні.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 25.01.2017 р. та 26.04.2017 р.

Суд не приймає до уваги твердження державного виконавця та представника стягувача, що боржнику надсилались оскаржувані документи, в тому числі в рамках цивільної справи, а тому він вважається таким, що належним чином повідомлений про всі дії державного виконавця. Факт надсилання оспорюваних документів не свідчить про те, що боржнику було відомо про наявність оскаржуваних постанов та висновку про вартість майна.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 строк на оскарження вищевказаних постанов пропустив з поважних причин, а тому його слід поновити.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 цього ж Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема, якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо.

Відповідно до вимог п. 12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках.

Таким чином, з вищевикладеним норм законодавства вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку державного виконавця, який здійснює виконавчі дії по здійсненню опису та арешту майна, повідомлення боржника, стягувача про проведення опису та арешту майна.

Відтак, безпідставними є доводи скаржника про те, що його не було повідомлено про проведення опису майна, при описі майна був відсутній боржник, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку державного виконавця, який здійснює виконавчі дії по здійсненню опису та арешту майна, повідомляти боржника про проведення опису та арешту майна.

Також, статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна були проведені у присутності понятих, що підтверджено їхніми підписами на постанові про опис майна. Останнім були роз`яснені їх права та обов`язки, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про опис та арешт майна боржника, в цілому складена, з дотриманням вимог закону, в межах повноважень державного виконавця, з виходом на об`єкт опису та в присутності, зокрема, двох понятих та стягувача.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконання щодо винесення постанови про опис та арешт майна від 13.07.2018 відповідають вимогам Закону, а тому підстав для скасування постанови не має.

Відповідно до вимог ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 року № 2658-III, оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону , звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Зі змісту п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, вбачається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Відтак доводи ОСОБА_1 про незаконність постанови про призначення експерта у виконавчому провадженні від 13.09.2019 р. є необґрунтованими, та не можуть бути підставою для її скасування.

Щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця вчинити дії, суд додатково наголошує на тому, що він не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак в даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов`язання його вчинити певні дії. Державний виконавець зобов`язаний неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішень в силу закону, а не внаслідок його зобов`язання судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та аналізуючи встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт частини квартири, про призначення суб`єкта оціночної діяльності є правомірними, відповідають вимогам закону, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1,2,18, 28, 48, 56, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 81, 260, 268, 354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Житнікова О.С., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування постанов та зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали направити учасникам судового процесу невідкладно після її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Отже, строки оскарження ухвал в апеляційному порядку складає 15 календарних днів, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2019