Справа № 523/5915/19
Провадження №2/523/3029/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею,-

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач є власником зазначеної квартири, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, котрий посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І. М.

Банакар ОСОБА_3 , мати позивача, зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки як зазначив позивач, повернулась до місця свого народження - Ірану .

Відповідач у зазначеній квартирі не проживає декілька років.

Факт не проживання відповідача підтверджується актом про непроживання від 11 серпня 2019 року.

В даний час, як зазначив позивач, у нього виникли важкі життєві проблеми, йому необхідно вирішити питання по подальшому користуванню квартирою, упорядкувати документи по оплаті комунальних послуг і вирішувати інші питання як власника квартири, однак цього зробити він в повній мірі не може.

ОСОБА_2 вважає, що порушені його права власника квартири, котрою він по вині відповідача не може володіти і розпоряджатися в повній мірі.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд ухвалити рішення, котрим усунути йому перешкоди у користуванні належній йому квартирі шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим помешканням у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24 квітня 2019 року, було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 15,16).

Позивач в судове засідання не прибув та його представником надано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 18).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та відзив на позов чи будь-яких інших клопотань чи заяв не надав. (а.с. 23-26).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач є власником зазначеної квартири, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, котрий посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І. М. (а.с. 8-10).

ОСОБА_2 , мати позивача, зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки як зазначив позивач, повернулась до місця свого народження - Ірану . (а.с. 5).

Відповідач у зазначеній квартирі не проживає декілька років.

Факт не проживання відповідача підтверджується актом про непроживання від 11 серпня 2019 року. (а.с. 19).

Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований НОМЕР_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим помешканням у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим помешканням у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2019 року.

Суддя