КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2810/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Грегуль О.В.
754/4498/17-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

у с т а н о в и в :

У квітні 2017 року позивач пред'явив позов до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначав, що відносини між подружжям не склалися через різні погляди на життя, несумісність характерів, спільне господарство з відповідачем не ведеться, спільне проживання припинено, дітей у шлюбі подружжя не має.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції, відповідач була позбавлена можливості надати вчасно до суду докази по справі. Підготовче судове засідання по справі було призначено до розгляду 26 липня 2018 року. Вона звернулась завчасно до канцелярії Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про відкладення підготовчого судового засідання так, як захворіла і їй було відкрито лікарняний лист, у зв'язку з чим просила відкласти підготовче судове засідання, але судом було проведено підготовче судове засідання, не зважаючи на її клопотання, а розгляд справи було призначено на 26 жовтня 2018 року. 25 жовтня нею був укладений договір з адвокатом на надання правової допомоги і в судовому засіданні адвокат заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що він не ознайомлений з матеріалами справи і позбавлений можливості надати до суду докази, які мають значення по справі. Адвокат заявляв, що ставить під сумнів підпис позивача на позовній заяві, оскільки даний підпис значно відрізняється від підпису на довіреності, крім того в день підписання позовної заяви позивач знаходився за кордоном. Для подання доказів по справі адвокату необхідно було підготувати запити до Прикордонної служби України, та в разі підтвердження того, що позивач знаходився за кордоном, в даті підписання угоди про надання правової допомоги та позовної заяви адвокату необхідно було підготувати клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Для даних дій необхідний час, однак суд уважав, що одного дня для цього достатньо. Крім того, судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, оскільки не було встановлено з якого часу сторони по справі проживають окремо та з якого часу не ведуть спільне господарство.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що відповідач не обґрунтовує, яким чином відсутність вказівки на час припинення фактичних відносин, впливає на правильність розгляду справи по суті. Стосовно інших тверджень відповідача, то в судовому засіданні представником позивача не заперечувалось того, що на момент пред'явлення позову, тобто 04.04.2017 року позивач не знаходився на території України, а позовна заява була подана до суду представником на підставі довіреності, засвідченої у Посольстві України в Малайзії, оригінал якої надавався у суді першої інстанції. При цьому, представник позивача пояснював, що позовна заява була надіслана позивачеві електронним листом на його адресу для ознайомлення і підпису, у подальшому ним роздрукована, та разом з довіреністю та договором про надання правової допомоги надіслана представнику позивача міжнародним поштовим оператором. Відповідачем не було надано жодного доказу про те, що розірвання шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, а сім'ю можливо зберегти, що між сторонами є невирішені спірні питання. Протягом 18 місяців розгляду справи, позивач так і не змінив ставлення щодо необхідності припинення шлюбу, а відповідач так і не пояснила суду, яким чином зможе зберегти стосунки з позивачем. Шлюб був укладений у 2015 році, у вересні 2016 року позивач виїхав за межі України, а вже в квітні 2017 року звернувся з позовом про його розірвання. Тобто, очевидною є та обставина, що шлюбні відносини між сторонами не склалися, нетривалість шлюбу не призвела до виникнення обставин (спільне майно, діти), які б змогли цей шлюб зберегти.

З Посольства України у Малайзії до суду апеляційної інстанції надійшли пояснення ОСОБА_3, засвідчені другим секретарем з консульських питань Загребельною Т.М., у яких ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначив, що його волевиявлення стосовно припинення шлюбу є вільним, усвідомленим, вчиненим без стороннього тиску і таким, що відповідає його внутрішній волі і його інтересам. Позовна заява була роздрукована ним і ним же підписана в Малайзії та в подальшому направлена на адресу Адвокатського Бюро «Іванова»: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, 33, оф. 79 міжнародним поштовим оператором DHLв кінці березня 2017 року.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2015 року.

Сторонисімейно-шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру поновлювати шлюбні відносини з відповідачем.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, установивши вказані вище обставини, виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції уважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не навела доводів, які б спростовували висновок суду про те, що розірвання шлюбу суперечить інтересам жодного з них, що мають істотне значення.

Дітей подружжя не має.

Не встановлено порушень судом першої інстанції і норм процесуального права, що тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідач мала достатньо часу ( чотири місяці) з дати проведення підготовчого засідання і до дати судового засідання, у якому ухвалено рішення суду, скористатися наданим їй правом на правову допомогу.

У судовому засіданні, яке відбулось 26.10.2018 року, інтереси відповідача представляла адвокат Мегедь Л.Н., на підставі договору про надання правової допомоги від 25.10.2018 року.

Сумніви відповідача щодо підпису позивача на позовній заяві, спростовуються матеріалами справи та поясненнями представника позивача та поясненнями самого позивача ( а.с.103).

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 10 своєї постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч. 1 статті 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, ОСОБА_2 клопотання про надання подружжю строку на примирення не заявляла, а обставин, за яких надання строку на примирення подружжя можливе за ініціативою суду, не встановлено.

Суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, обставини їх життя, причини розірвання шлюбу.

Слід зазначити, що відсутність конкретизації у даному судовому рішенні суду першої інстанції періоду припинення ведення спільного господарства, на законність рішення суду не впливає, оскільки в разі поділу майна подружжя сторони не тільки не позбавлені права доводити період спільного проживання, а, навпаки, відповідно до ч. 3 с т. 12 ЦПК України повинні доводити обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 рішення залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук