Постанова

Іменем України

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 709/1682/16-ц

провадження № 61-23429св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013»,

третя особа- державний реєстратор Чорнобаївської районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013», третя особа - державний реєстратор Чорнобаївської районної державної адміністрації, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації права оренди,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року у складі судді Левченка В. В. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бабенка В. М., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» (далі - ТОВ «Силікат-1») звернулося до суду з указаним позовом, уточнивши який остаточно просило визнати недійсним договір оренди землі, укладений 02 червня 2013 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» (далі - ТОВ «Зелена Нива 2013»), скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013».

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,44 га строком на 10 років, який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році.

По закінченню строку дії цього договору позивач скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, що передбачений абзацом 7 пункту 2.3 договору та частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», уклавши 20 листопада 2012 року з відповідачем угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, яку не було зареєстровано в передбаченому законом порядку.

Однак, 02 червня 2013 року між відповідачами укладено договір оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Силікат-1».

Оспорюваний договір оренди землі є недійсним, а дії ОСОБА_1 порушують переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки договір оренди землі від 02 червня 2013 року укладено до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі. Спірна земельна ділянка на той момент знаходилася в користуванні позивача. Одна й та сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря).

Ураховуючи наведене ТОВ «Силікат-1» просило позов задовольнити.

Чорнобаївський районний суд Черкаської області ухвалою від 29 листопада 2016 року залучив до участі у справі в якості третьої особи державного реєстратора Чорнобаївської районної державної адміністрації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Чорнобаївський районний суд Черкаської області рішенням від 14 грудня 2016 року позов задовольнив. Визнав недійсним договір оренди землі кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений 02 червня 2013 року між ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_1 . Скасував рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області від 28 лютого 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013», прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 . Стягнув з ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_1 з кожного на користь ТОВ «Силікат-1» по 1 378 грн витрат з оплати судового збору.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що оспорюваний договір оренди між ОСОБА_1 та ТОВ «Зелена Нива 2013» укладено не лише до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Силікат-1», а й після підписання сторонами угоди про внесення змін до чинного договору оренди землі 20 листопада 2012 року, яка передбачала продовження ТОВ «Силікат-1» користування на правах оренди земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі на новий термін. Тому одна й та ж сама ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 17 березня 2017 року Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального та порушень норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечення не неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 06 квітня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Зелена Нива 2013» просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Реєстрація договорів оренди землі до моменту набрання чинності Законом

України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводилася відповідними виконавчими комітетами, а договір оренди землі, укладений між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 , було зареєстровано 01 квітня 2004 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру». У пункті 1 частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Тому у ТОВ «Силікат-1» право оренди було оформлено неналежним чином.

Строк дії договору оренди землі між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 закінчився 31 грудня 2013 року. 20 листопада 2012 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 укладено угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, проте позивач не вніс зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо строку дії речового права, як вимагає підпункт 3 пункту 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому строк дії договору оренди землі між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 закінчився 31 грудня 2013 року. Таким чином, орендар не скористався своїм переважним правом в установлений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» строк укласти договір на новий строк.

30 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло запереченняТОВ «Силікат-1» на касаційну скаргу мотивоване тим, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує висновків судів першої й апеляційної інстанцій, а фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суди надали належну оцінку.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зЧорнобаївського районного суду Черкаської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю .

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,44 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1 .

11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки розміром 2,44 га кадастровий номер НОМЕР_1 , терміном на 10 років, початком дії договору 01 січня 2004 року та закінчення - 31 грудня 2013 року.

Пунктами 1, 2 договору визначено, що ОСОБА_1 надає, а ТОВ «Силікат-1» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,44 га для сільськогосподарського використання. Передача земельної ділянки здійснюється на підставі акта прийому-передачі.

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки від 11 березня 2004 року ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Силікат-1» прийняло земельну ділянку за договором оренди земельної ділянки. 01 квітня 2004 року зазначений договір зареєстровано Чорнобаївським районним відділом Черкаської регіональної філії Центр державного земельного кадастру у Книзі державної реєстрації договорів оренди.

20 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Силікат-1» укладено угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 надала ТОВ «Силікат-1 в строкове платне користування земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради, площею 2, 42 га строком на 10 років.

У період дії вказаного договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», а саме 02 червня 2013 року, відповідач ОСОБА_1 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою, а саме з ТОВ «Зелена Нива 2013», який був зареєстрований 04 березня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, що підтверджується відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Згідно з частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Вирішуючи спір, суди, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, встановивши факт продовження ТОВ «Силікат-1» використання ним спірної земельної ділянки та наявність у нього переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, укладення оспорюваного договору у період дії попереднього договору оренди цієї ж земельної ділянки, дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання такого договору недійсним відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, оскільки одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

Аргументи касаційної скарги ТОВ «Зелена Нива 2013» про те, що договір оренди земельної ділянки від 11 березня 2004 року не був належним чином зареєстрований відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому строк дії договору закінчився 31 грудня 2013 року, не заслуговують на увагу, оскільки на час державної реєстрації договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1» (01 квітня 2004 року) діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174, за яким така реєстрація здійснювалася структурними підрозділами центру державного земельного кадастру при Держкомземі України, яким і була проведена державна реєстрація договору. На час укладення угоди про внесення змін до договору (20 листопада 2012 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (зі змінами), яка наділяла відповідними повноваженнями територіальні органи Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій та переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Перевіряючи аргументи касаційної скарги, Верховний Суд бере до уваги зміст судових рішень обох інстанцій, доводи та заперечення сторін та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко