ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2311/19 Справа № 201/4650/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, який був укладений у простій письмовій формі.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що її чоловіку ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1, який він придбав у 1994 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер. Так як даний будинок був не придатний для житла, вона вирішила його продати, але чоловік за життя не отримав на будинок правовстановлюючого документа, тому позивач продала його відповідачу на підставі «домашньої угоди». У відповідача на момент придбання будинку не було всієї суми коштів, тому він дав їй 50 000 грн., а 70 000 грн. зобов"язався віддавати протягом 10 років. Спочатку відповідач виконував взяті обов'язки по сплаті боргу, а з 2013 р. припинив, у зв'язку з чим утворився борг в розмірі 50 000 грн. Відносини щодо боргу та його сплати сторони оформили шляхом укладення між ними договору купівлі-продажу у вигляді розписки у простій письмовій формі, який був складено у 2000 р.

На підставі наведених обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_4 борг у сумі 50 000 грн.

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку Г-1, загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. погребу під Г-1, кухні, площею 15,8 кв.м., коридору площею 11,8 кв.м., житлової кімнати площею 31,1 кв.м., житлової кімнати площею 12,2 кв.м. за набувальною давністю.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що у 1998 р. він придбав житловий будинок АДРЕСА_1. Даний будинок колись належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке було йому видано 15.04.1983 р. державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори. На той час дане домоволодіння складалося з наступних приміщень: житловий будинок літ А-1, житловою площею 14,5 кв.м., сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа № 1. Згодом ОСОБА_5 добудував даний будинок та через те, що ним не було проведено узаконення, він продав даний будинок ОСОБА_3 за так званою «домашньою угодою», про що в матеріалах інвентаризаційної справи в БТІ м. Новомосковську є відповідний акт від 01.06.1994 р. про те, що даний будинок зареєстрований в БТІ за реєстровим № 3918-36. Даний будинок був непридатним для життя, частково розрушено стіни, перекриття та покрівля. Так як власник даного будинку ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, угоду купівлі-продажу ОСОБА_4 укладав з його дружиною ОСОБА_1 Сума угоди складала 120.000 грн., з яких він відразу віддав 50.000 грн. Відповідач за зустрічним позовом обіцяла йому, що даний будинок буде нею за власні кошти відновлений, тобто відбудовані стіни будинку, поновлена покрівля та перекриття. Після чого він віддасть залишок суми. Але так як протягом тривалого часу відповідач за зустрічним позовом не проводила жодних робіт по відновленню будинку, він за власні кошти провів всі будівельні роботи, добудував даний будинок. На теперішній час згідно технічного паспорту, складеного ТОВ «Ріелнест» станом на 24.04.2018 р., даний будинок Г-1 складається з: кухні, площею 15,8 кв.., коридору площею 11.8 кв.м., житловою кімнати площею 31,0 кв.м., житлової кімнати площею 12.2 кв.м. Загальна площа будинку складає 70,8 кв.м., житлова площа 43,2 кв.м. Під будинком є погріб під Г-1.

Згідно Акту, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна Тарасенко Л.Д. , встановлено, що житловий будинок літ А-1 сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа № 1 , знесені, а замість них у 1991 р. побудовані житловий будинок літ. Г-1. На підставі інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, це не є самочинним будівництвом і не підлягає введенню в експлуатацію. На даний момент право власності на вказаний будинок у позивача за зустрічним позовом вісутнє, тобто він знаходиться у власності інших осіб, а отже є чужим нерухомим майном.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на вказане домоволодіння в порядку набувальної власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку Г-1, загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. погребу під Г-1, кухні, площею 15,8 кв.м., коридору площею 11,8 кв.м., житлової кімнати площею 31,1 кв.м., житлової кімнати площею 12,2 кв.м.

У листопаді 2018 року прокуратура в інтересах держави в особі Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що спір розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки станом на момент пред"явлення позову відповідач за основним позовом ОСОБА_2 був зареєстрований у м.Новомосковську, а не у Жовтневому районі м.Дніпро. Крім того, апелянт посилається на те, що, визнаючи право влансоті на об"єкт самочинного будівництва, суд першої інстанції не залучив до участі у справі Новомосковську міську раду, не дослідив наявність правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, на якій розташовано спірне нерухоме майно. Посилання позивача за зустрічним позовом на ст.344 ЦК України, як на підставу для задоволення позову, є безпідставним.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. При цьому, адресою відповідача зазначено АДРЕСА_2.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України , позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області, наданих суду станом на 14.05.2018 року, громадянин ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований або знятий з реєстрації не значиться. (а.с.19)

Натомість, відповідно до паспортних даних ОСОБА_2, з 13 лютого 2001 року він зареєстрований АДРЕСА_3, про що здійснено відповідну відмітку Новомосковським міським відділом Управління МВС України у Дніпропетровській області. (а.с.37)

Тобто на момент подання позову та відкриття провадження у справі, відповідач за основним позовом ОСОБА_2 не був зареєстрований за адресою у Жовтневому районі міста Дніпра.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Прокуратура Дніпропетровської області звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, серед іншого, з тих підстав, що Новомосковська міська рада, яка є розпорядником земельної дялянки, на якій розташовано спірне домоволодіння, до участі у справі не залучена, про її слухання не повідомлялася, а тому не мала можливості заявити про непідсудність справи.

Про непідсудність даної справи вперше заявила Прокуратура Дніпропетровської області в апеляційній скарзі.

Таким чином, судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 900 грн.

керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376,382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2018 року скасувати з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 900 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко

І.Ю.Ткаченко