Провадження № 2-в/243/24/2019
Справа № 251/7379/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Гакала Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Східний» приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа» за участю особи яка брала участь у справі як відповідач ОСОБА_1 , про відновлення втраченого судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла копія ухвали Верховного Суду від 01 липня 2019 року з копіями матеріалів касаційного провадження № 61-23609ск18 у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Східний» приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа». В ухвалі зазначено, що в травні 2014 року приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» та Комунальне підприємство «Східний» звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2014 року у вищевказаній справі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2014 року поновлено приватному акціонерному товариству «Горлівськтепломережа» та комунальному підприємству «Східний» строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Калінінського районного суду міста Горлівки Донецької області цивільну справу № 2/251/30/14. Згідно із розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року 56/0/38-14 та від 27 березня 2015 року № 1-/0/38-15 «Про визначення територіальної підсудності справ», змінено територіальну підсудність справ Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області та визначено територіальну підсудність справ за Слов`янським міськрайонним судом Донецької області. Відповіддю Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2015 року № 4038/15 наданою на запит ВССУ з рогляду цивільних та кримінальних справ, направлення справи № 2/251/30/14 до суду касаційної інстанції є неможливим, оскільки до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області вказана справа з Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області не передавалася. З огляду на викладене касаційну скаргу з доданими до неї матеріалів касаційного провадження передано до Верховного Суду, однак відсутність судової справи унеможливлює її розгляд Верховним Судом. У зв`язку з цим, до Слов`янського міськрайонного суду направлено копії касаційного провадження для вирішення питання про відновлення судового провадження у справі.

Судом було вжито заходів щодо встановлення місця перебування та/або місцезнаходження учасників судового провадження.

Однак як видно із відповіді Мінсоцполітики, відповідач ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа не зареєстрований на території, підконтрольній владі України, а щодо позивачів, то матеріали містять лише дані про адресу в м. Горлівка.

У зв`язку з цим, судом повідомлення про час та місце розгляду справи було здійснено лише шляхом поміщення оголошення на сайті суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних за відсутності осіб, що не з`явилися, на підставі зібраних судом доказів.

Вирішуючи питання про відновлення втрачених матеріалів судового провадження, для підтвердження висновків суду викладених в рішенні Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області у цивільній справі № 2/251/30/14, судом були здійснені пошуки інформації зі статистичної картки у справі, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області та в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР), за наслідками яких, в програмі автоматизованого документообігу загальних судів «Д-3» Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області було встановлена наявність рішення Калінінського районного суду м. Горлівки від 04 березня 2014 року, судді Токаренко М.А. в статусі оригінал та ознакою відправлено до ЄДРСР з електронним цифровим підписом судді та встановленої дати набрання законної сили. Крім того, із вказаної електронної картки видно що позовна заява надійшла 09 липня 2013 року, вхідний номер 13351/13-Вх, був присвоєний номер справи 251/7379/13-ц, провадження 2/251/30/14. 29 липня 2013 року провадження у справі відкрито, в картці міститься відповідний процесуальний документ, який також міститься і в ЄДР судових рішень.

Згідно із відповіддю Донецького апеляційного суду, відповідно до бази даних, які містяться в КП «Д-3» цивільна справа № 251/7379/13-ц(номер провадження 22-ц/775/3284/2014) за апеляційною скаргою надійшла до суду апеляційної інстанції 20 березня 2014 року. Ухвалою суду від 21 березня 2014 року було відкрито провадження по справі. 28 березня 2014 року постановлено ухвалу про закінчення підготовчих дій та призначено справу до розгляду на 04 квітня 2014 року. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2014 року рішення Калінінського районного суду Донецької області від 04 березня 2014 року залишено без змін. 11 квітня 2014 року вищевказану справу та два диски направлено до Калінінського районного суду м. Горлівки.

Із змісту електронної картки системи КП «Д-3» апеляційної інстанції видно, що справа із апеляційною скаргою надійшла до суду 20 березня 2014 року, їй присвоєно вхідний номер Е-2538-14вх, присвоєний номер провадження 22-ц/775/3284/2014, містяться дані про результати рішення 04 квітня 2014 року, також містяться електронні процесуальні документи, підписані судом. Крім того міститься відмітка про те, що справу 11 квітня 2014 року було повернуто до суду першої інстанції 11 квітня 2014 року.

Суду наданий у роздрукованому варіанті рух по справі та процесуальні документи, які містяться в електронній картці.

Судом також досліджені всі процесуальні документи, прийняті судом першої та апеляційної інстанції.

Як встановлено в судовому засіданні, справа на сьогодні не перебуває у Слов`янському міськрайонному суді та згідно із відповіддю ТУ ДСА справа Слов`янського міськрайонному суду не передавалася, щодо суду апеляційної інстанції, то справа після розгляду апеляційним судом, була повернута до суду першої інстанції у м. Горлівка.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), яким визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, періодом проведення антитерористичної операції є - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ № 1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Горлівка Донецької області.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку також належить м. Горлівка Донецької області.

Зазначене свідчить, що в м. Горлівка Донецької області проводиться антитерористична операція і там не здійснює свою діяльність Калінінський районний суд м. Горлівки Донецької області.

З огляду на викладені обставини слід зробити висновок про те, що судове провадження у цивільній справі № 2/251/30/14 р. є втраченим.

Відповідно до розпорядження Голови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 (із змінами та доповненнями) «Про визначення територіальної підсудності справ», змінена територіальна підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам. Територіальну підсудність справ, зокрема Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області змінено та визначено за Слов`янським міськрайонним судом Донецької області.

За приписами ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу ІХ ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи.

Як роз`яснено в Узагальненні практики розгляду судами деяких питань, пов`язаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території і в зоні АТО Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі Узагальнення), в такій категорії справ суд має сприяти встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації зі статистичної картки у справі, реєстру відправлення кореспонденції, копій документів, які збереглись в суді, а також інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» (АСДС) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР).

Відповідно до Узагальненні практики розгляду судами деяких питань, пов`язаних із відновленням втраченого судового провадження ЦПК встановлює виключну територіальну підсудність справи про відновлення втраченого судового провадження. Відповідно до цієї статті заява про відновлення втраченого судового провадження подається заінтересованими особами до суду, який розглядав цю справу та ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі. Такі судові рішення може ухвалити не тільки суд першої інстанції, що розглядав справу, а й апеляційний чи касаційний суд. Однак, незважаючи на відсутність прямої вказівки в ЦПК, заява про відновлення втраченого судового провадження повинна подаватися до суду першої інстанції, оскільки саме в цьому суді формується та зберігається (зберігалася) справа. Це пов`язано і з тим, що справу розглядав суд першої інстанції, а апеляційне чи касаційне провадження є лише стадіями перегляду судового рішення навіть у разі ухвалення цими судами власного рішення по суті спору. Такий висновок узгоджується з позицією ВССУ, викладеною в ухвалі від 01 липня 2015 у справі N 6-13992св15, де зазначено, що відновлення втраченого судового провадження здійснюється місцевим судом, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції) вона перебувала. Якщо необхідно здійснити апеляційний або касаційний розгляд справи, її матеріали після такого відновлення передаються місцевим судом відповідно до суду апеляційної або касаційної інстанції.

З огляду на зібрані судом матеріали, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з таких встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

Так Як видно із зібраних Аналіз досліджених судом доказів слід дійти висновк

Згідно із наданою копією рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 березня 2014 року, воно було ухвалене суддею Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області Токаренко М.А., за наслідками розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Східний» приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа» до ОСОБА_1 про відновлення системи опалення. В задоволенні позову відмовлено, вказане рішення набуло законної чинності 04 квітня 2014 року, крім того вказане судове рішення закріплено гербовою печаткою Калінінського районного суду м. Горлівки.

Згідно із наданою копією ухвали апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2014 року, вона була ухвалена колегією суддів у складі головуючого судді Никифоряка Л.П., суддів: Супрун М.Ю., Корчистої О.І., рішення Калінінського районного суду м. Голівки Донецької області від 04 березня 2014 року залишена без змін, крім того вказане судове рішення закріплено гербовою печаткою Калінінського районного суду м. Горлівки(а.с. 7-9).

Суд зважає на ту обставину, що вжитими заходами зібрані лише процесуальні документи, які містяться в електронних картках КП «Д-3» та ЄДРСР, втім рішення судів, яким вирішено спір по справі у зв`язку з тим, що вони оприлюднені, містять електронний підпис суддів, які ухвалювали ці рішення, прийняті в справі, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, їм передували процесуальні документи(ухвали), прийняті відповідно до вимог процесуального законодавства, які також підписані електронним цифровим підписом, суд приходить до висновку, що можливо вважати відновленим у повному обсязі зміст рішення суду від 04 березня 2014 року ухваленого Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області та зміст ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2014 року .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, ч. 4 ст. 223, 259, 263 265, 273, 280, 281, 488-494 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 2/251/3014 за позовом Комунального підприємства «Східний» акціонерного товариства «Горлівськтепломережа`до Дьяченка Максима Ігоровича про відновлення системи опалення та вважати встановленим зміст рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 березня 2014 року:

2/251/30/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року Калінінський районний суд міста Горлівка Донецької області

у складі: головуючого судді . М.А. Токаренко

при секретарі Т.М. Заманягра

за участі представників позивачів А ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представників відповідача В ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горлівка цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Східний» акціонерного товариства „Горлівськтепломережа до ОСОБА_1 про відновлення системи опалення, -

ВСТАНОВИВ:

КП «Східний», Приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» звернулись до суду із позовом до відповідача про відновлення системи опалення, зазначивши що актом обстеження від 30 листопада 2012 року квартири АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_1 було встановлено факт самовільного відключення останнім приладів опалення квартири від загально будинкової системи опалення.

Вважаючи що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.152 ЖК України, «Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» від 22.11.2005 року № 4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року (зі змінами від 06.11.2007 року), а також Будівельних норм та правил 2.04.05.-91* «Опалення, вентиляція та кондиціонування», позивачі звернулись в суд із вказаним позовом, в якому просять суд постановити рішення яким зобов`язати відповідача відновити систему централізованого опалення, підключивши її до загально будинкових мереж.

В судовому засіданні представники позивачів підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Підтвердивши обставини викладені у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутність.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, вказавши що ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , не мешкає з 15 вересня 1995 року і по теперішній час, оскільки є сиротою, то знаходився у дошкільних, шкільних закладах на повному державному забезпечені. За такими умовами він відповідно не міг самовільно відключити вказане житло від системи централізованого опалення будинку. Тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 1572 від 28 червня 1995 року, власниками квартири АДРЕСА_2 України є: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 в рівних долях. Дана обставина узгоджується з довідкою КП «Горлівське бюро технічної інвентаризації» (а.с.38).

Відповідач по справі народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.60). Малолітнього ОСОБА_1 мати покинула та залишила без догляду, про що свідчить рішення виконавчого комітету Калінінської районної ради № 168 від 31 серпня 1994 року (а.с.68). Рішенням суду від 25 квітня 1995 року ОСОБА_8 позбавлена батьківських прав відносно сина (а.с. 83). Згідно довідок дошкільних та навчальних закладів (а.с. 61, 62, 65, 69, 70, 77) вбачається, що ОСОБА_1 перебував в дитячих закладах для дітей сиріт на повному державному забезпечені. З 28 серпня 2007 року і по сьогоднішній день

ОСОБА_1 перебуває в міському соціальному гуртожитку для дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування «Оберіг» (а.с.69, 78).

З рішення суду (а.с.64) від 5 червня 2013 року вбачається, що матір відповідача ОСОБА_8 оголошена померлою. При цьому судом встановлено, що у вказаному житлі вона не мешкала з 2005 року. Рішенням суду (а.с.63) від 7 жовтня 2013 року ОСОБА_7 - рідну сестру відповідача (співвласника житла) визнано безвісно відсутньою, оскільки остання тривалий час не мешкала в квартирі АДРЕСА_1 .

При таких умовах вбачається, що з 2005 року у вищевказаному житлі ніхто з власників не мешкав. Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 4 березня 2013 року було встановлено, що житло знаходиться у незадовільному, нежитловому стані, опалювальні прибори відсутні. Зазначений факт узгоджується з листом служби у справах неповнолітніх Горлівської міської ради (а.с.80).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що опалювальні прибори у вказаній квартирі були демонтовані до 2006 року, а саме в той період коли відповідач, який не досяг віку повноліття у вказаному житлі не мешкав, а знаходився у школі інтернаті для дітей сиріт на повному державному забезпечені.

Представниками позивачів в судовому засіданні, не було надано пояснення та доказів стосовно того, з якого саме часу були відключені прибори опалювання в квартирі належній відповідачу та хто саме це зробив, оскільки відсутні докази, що це зробив відповідач або інші власники житла.

Тобто судом не встановлено факту порушення відповідачем обов`язків передбачених ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

За таких умов, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 383 ЦК України. ст. 24 Закону України „Про теплопостачання, ст.

152, 177 ЖК України, керуючись ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Східний», приватного акціонерного товариства „Горлівськтепломережа до ОСОБА_1 про відновлення системи опалення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 251/7379/13-ц (провадження № 22-ц/775/3284/2014) за позовом Комунального підприємства «Східний» та приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа`до Дьяченка Максима Ігоровича про зобов`язання вчинити дії з відновлення теплопостачання, та вважати відновленим зміст ухвали апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2014 року.

У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

суддів Супрун М.Ю., Корчистої О.І.

при секретарі судового засідання Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом комунального підприємства «Східний» та приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії з відновлення теплопостачання, в якій подано апеляційну скаргу комунальним підприємством «Східний» та приватним акціонерним товариством «Горлівськтепломережа» на рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2013 року комунальне підприємство «Східний» /надалі Підприємство/ та приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» /надалі Товариство/ звернулися в суд з позовом, в якому просили зобов`язати ОСОБА_1 привести централізоване опалення до попереднього стану, а саме відновити централізоване опалення шляхом приєднання радіаторів опалення до стояків централізованої системи опалення в квартирі АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що останній є співвласником вказаної квартири який самовільно відключив квартиру від мережі централізованого опалення, чим порушуються права власників інших квартир цього багатоквартирного будинку.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 березня 2014 року в позові відмовлено.

З таким рішенням позивачі не погодилися, в апеляційній скарзі представники останніх просили скасувати рішення суду та ухвалити нове яким позов задовольнити, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, вказуючи, що ОСОБА_1 є власником квартири який повинен утримувати належну йому квартиру та не використовувати свою власність з порушенням прав інших власників.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Підприємства, пояснення відповідача та його представника, за відсутності Товариства повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу відхилити за наступних підстав.

Рішенням встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , який перебував в дитячих закладах для дітей, позбавлених батьківського піклування з 15 вересня 1995 року та з цього моменту по час розгляду справи судом в спірній квартирі не проживав і перебував на повному державному забезпеченні, та суд виходячи з того, що оскільки відповідач, на той час коли були демонтовані опалювальні прибори в квартирі не проживав і не міг здійснити самовільного відключення від системи централізованого теплопостачання, вважав що відсутні докази того, що таке відключення було здійснено відповідачем чи іншими співвласниками, з огляду на що в задоволенні позову відмовив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Відмовляючи в позові про зобов`язання власника здійснити дії направлені на відновлення теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 60/ став співвласником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло /а.с. 79/ з 08 червня 1995 року.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У той же час, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що на момент отримання свідоцтва про право власності та виникнення права власності ОСОБА_1 був неповнолітнім.

У розумінні положень статтей 30-35 Цивільного кодексу України до досягнення вісімнадцяти років, моменту виникнення повної цивільної дієздатності, ОСОБА_1 не міг самостійно створювати для себе будь-які цивільні обов`язки, виконувати їх, а також самостійно нести цивільну відповідальність у разі невиконання своїх обов`язків.

Разом з тим, згідно акту Підприємства /а.с. 67/ у квартирі АДРЕСА_1 з 2006 року ніхто із квартиронаймачів не проживав, тобто наведеним актом підтверджено обставини щодо того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 60/ з 2006 року, з часу коли йому ще не виповнилося вісімнадцяти років, за вказаною адресою не проживав.

У той же час, належними письмовими доказами /а.с. 61, 62, 65, 69, 70/ підтверджено що ОСОБА_1 з 15 вересня 1995 року по час розгляду справи судом знаходився в державних закладах для дітей, позбавлених батьківського піклування та знаходився на повному державному забезпеченні.

Разом з тим, відповідно до акту складеного Товариством за участі представників Підприємства від 30 листопада 2012 року /а.с. 4/ в квартирі АДРЕСА_1 саме жильцем ОСОБА_1 самовільно здійснено відключення опалювальних приладів від внутрішньої системи опалення будинку АДРЕСА_3 , однак не зазначено в який період часу таке відключення було здійснено, у той же час, в акті зазначено що стояки опалення в квартирі відсутні.

При цьому згідно відповіді Підприємства від 04 березня 2014 року відсутні відомості з приводу того, з якого часу та ким здійснювалося відключення системи опалювання в квартирі АДРЕСА_1 .

Представник Підприємства в судовому засіданні підтвердила що в зазначеній квартирі відсутні стояки централізованого теплопостачання.

Так, до спірних правовідносин, з приводу постачання теплової енергії підлягає застосуванню Закон України "Про теплопостачання", згідно якого постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання та споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами /статті 4, 24/.

Згідно наявних у справі письмових доказів ОСОБА_1 з 15 вересня 1995 року не являвся споживачем послуг в квартирі АДРЕСА_1 .

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 /надалі Правила/, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Згідно з п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

У п. 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за N 1478/11758, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

З огляду на зміст наведених норм, для відключення від системи з централізованого опалення потрібно отримати дозвіл який можна отримати за умови, зокрема, отримання технічних умов у Товариства.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи довідок та актів складених та підготовлених працівниками позивачів відсутні відомості з приводу того, хто та коли здійснював відключення квартири АДРЕСА_1 від теплопостачання.

Отже судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачі не підтвердили обставин щодо того, що з боку відповідача було вчинені дії які би свідчили про самовільне відключення в зазначеній квартирі централізованого теплопостачання, також письмовими доказами спростовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій.

Також з огляду на те, що ОСОБА_1 на час відключення теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 знаходився у відповідних закладах для дітей що позбавлені батьківського піклування саме ці заклади відповідають за шкоду що завдала вказана особа, та повинні вживати заходів направлених на збереження майна таких осіб.

Та з урахуванням всіх обставин у даній справі, у квартирі АДРЕСА_1 було здійснено відключення теплопостачання поза межами волі власника ОСОБА_1 , також за відсутності його дій, при цьому позивачі та заклад, в якому перебувала неповнолітня особа не довели в судовому засіданні обставин з приводу того, що їх дії по збереженню квартири ґрунтувалися на вимогах чинного законодавства та забезпечили малолітній особі що позбавлена батьківського піклування дотримання її прав гарантованих Конституцією України та Законами України, оскільки неправомірними діями невстановлених осіб про які відсутні відомості в органу на утриманні якого знаходиться будинок АДРЕСА_3 фактично було порушено права власника ОСОБА_1 який в силу тих обставин що він був малолітнім та позбавленим батьківського піклування, та з огляду на неналежне виконання своїх обов`язків особами на які чинним законодавством покладено обов`язок піклуватися про таку особу не мав можливості захистити своє право та уберегти належне йому майно від дій щодо приведення його в неналежний стан.

У той же час, за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження власниками своїм майном існує право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про зобов`язання власника здійснити певні дії направлені на усунення таких порушень.

У той же час вирішуючи спір, судом не підтверджений факт порушення прав інших власників квартир в будинку АДРЕСА_3 і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ними своїх прав, оскільки наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать що в зазначеній квартирі взагалі відсутні стояки опалення /а.с.4/ та жодних звернень жильців будинку щодо порушення їх прав з приводу відсутності теплопостачання не надходило.

Також, з огляду на те, що суд розглядає справу в межах предмету позову що визначається позивачем в позовній заяві та з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено що в квартирі відсутні стояки опалення являється неможливим захистити права позивачів шляхом зобов`язання ОСОБА_1 привести централізоване опалення до попереднього стану, а саме відновити централізоване опалення шляхом приєднання радіаторів опалення до стояків централізованої системи опалення в квартирі АДРЕСА_1 .

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, висновки суду є вичерпними, зроблені у відповідності та на підставі матеріальних норм які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, в частині яка була предметом оскарження, та за таких підстав, колегія апеляційного суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Східний» та приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа» відхилити.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 27 грудня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області: О.В. Ільяшевич