Справа № 635/1018/18
Провадження № 2/635/231/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року

смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

секретар судового засідання - Калягіна М.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2018 року позивач, звернулася до суду із позовом, який в ході розгляду уточнила, та остаточно просила визнати за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 5,75 га., призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому земельна ділянка належала підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХР № 084533 , виданого 21 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 99.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, яка складається із вказаної земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач, які прийняли спадщину від покійного батька шляхом фактичного вступу у володіння майном. Оскільки оригінал державного акту, на підставі якого батько був власником землі не зберігся, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Тож позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 26 квітня 2018 року о 09 год. 00 хв.

14 червня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 5,75 га., призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому земельна ділянка належала підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХР № 084533 , виданого 21 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 99.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, яка складається із вказаної земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач, які прийняли спадщину від покійного батька шляхом фактичного вступу у володіння майном. Оскільки оригінал державного акту, на підставі якого батько був власником землі не зберігся, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, про що їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тож позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року клопотання позивача про забезпечення доказів задоволено, витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області (м. Харків, вул. Євгена Котляра,4), відомості щодо звернення з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 , а також про складання ним заповітів та на чию користь.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом із позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29 серпня 2019 року об 09 год. 00 хв.

Позивачем подано до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просив суд їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 також підтримала, проти їх задоволення не заперечувала.

Відповідачем ОСОБА_3 подано до суду заяву про слухання справи за її відсутності, свої зустрічні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5 не заперечувала.

Інших заяв та клопотань від учасників судового розгляду до суду не надходило.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтв про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , яка змінила прізвище після укладення шлюбу 21.02.1998 (свідоцтво про одруження НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 , яка змінила прізвище після укладення шлюбу 14.01.1989 (свідоцтво про одруження НОМЕР_5 ).

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ХР № 084533 , виданого 21 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 99, земельна ділянка загальною площею 5,75 га., призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області належить ОСОБА_4 , копію якого надано Міськрайонним управлінням у Харківському районі та м. Люботин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Належність зазначеної земельної ділянки ОСОБА_4 підтверджено інформацією Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області від 23.07.208 № 197.

ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області від 05.07.2017, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6

Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. листом від 13.12.2017 було відмовлено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно за тих підстав, що необхідно встановити факт прийняття спадини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця та відсутній правовстановлюючий документ на землю та 27.02.2019 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Актом, депутата Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області Махоніною І.В . , складеному 20.04.2018 за участі сусідів підтверджується факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після смерті їхнього батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, та домовленістю між сестрами щодо поділу спадкового майна. Зазначені в акті обставини підтвердила свідок ОСОБА_9 та

Завідувачем Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. надано суду інформацію від 31.10.2018 про те, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини спадкоємці не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповітів не посвідчувалось, надано довідки зі Спадкового реєстру про спадкові справи та про реєстрацію заповітів.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 4, ст. 86 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції закону 1960 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 зазначеного кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції закону 1960 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Дії, що свідчать про прийняття спадщини встановлені ч. 1 ст. 549 зазначеного кодексу, зокрема: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння, спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті батька, сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Вони добровільно поділили між собою меблі, предмети домашнього вжитку, цінності, залишені їм покійним батьком, та спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 328, ст. 373 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу- 6 місяців з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 26, ст. 19, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. До документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, віднесено також рішення суду.

Згідно ст. ст. 76-77, 80-81, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання за ним права власності на нерухоме майно, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Таким чином, під час судового розгляду було встановлено, що покійний спадкодавець був власником земельної ділянки на підставі Державного акту про право власності на землю, оригінал якого був втрачений, сторони по справі є єдиними спадкоємцями після смерті свого батька та прийняли спадщину у шестимісячний строк з дня її відкриття шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що було доведено наданими суду доказами у їх сукупності, тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та залишає за рахунок сторін.

Керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 5,75 га., призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому земельна ділянка належала підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 084533 , виданого 21 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 99.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 5,75 га., призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому земельна ділянка належала підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 084533 , виданого 21 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 99.

Судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору залишити за рахунок позивача та позивача за зустрічним позовом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_8 , виданий Липецьким відділом ГУМВС України в Харківській області 09.01.2008, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_10 , виданий Вовчанським РВ УМВС України в Харківській області 16.10.2001, ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складений 09 вересня 2019 року.

Суддя Н.М. Токарєва