Справа № 645/5552/19
Провадження № 2/645/1956/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 вересня 2019 року місто Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; в порядку розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на телевізор Panasonik TX-R32LX86K вартістю 29 305,00 грн.; в порядку розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне майно: холодильник Gorenjе вартістю 4125,00 грн.; витяжку кухонну GATA вартістю 582,00 грн.; пральну машину вартістю 3458,64 грн.; духовий шкаф GATA вартістю 5195,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, в якому позивач посилається на те, що він є пенсіонером та сплатити при поданні позову 1 % від ціни позову не має можливості.

З врахуванням наведеного, на стадії відкриття провадження у справі суд зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України, а саме до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Аналогічні положення містилися також в п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України, що діяла на момент пред*явлення позовної заяви.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавств, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

За таких обставин, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Тому позивачу слід визначити дійсну вартість оспорюваного майна, пред`явити суду підтверджуючі про це документи та сплатити відповідну суму судового збору.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Таким чином, позивач, відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України, повинен провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна).

Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 768,40 грн. та не більше 9605 грн.

В такому випадку, дійсна вартість спірного майна підлягатиме подальшому встановленню при вирішенні справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору суд зазначає наступне.

В клопотанні позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, позивач посилається на те, що він є пенсіонером та сплатити при поданні позову 1 % від ціни позову не має можливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам розяснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК (нині ст. 136 ЦПК України) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК (нині ст. 12 ЦПК України) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

За частиною 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Не зважаючи на те, що у ст. 136 ЦПК України прямо не вказано про можливість звільнення від сплати судового збору, вказана норма ст. 8 Закону України «Про судовий збір» надає суду право звільнити від сплати судового збору, якщо виконуються умови ч. 1 ст. 8 вказаного Закону: за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Вказані норми ст.ст. 2, 177, 185 ЦПК України у поєднанні зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» в контексті наведених норм цивільного процесуального права, які забезпечують виконання завдання цивільного судочинства про справедливий розгляд справи, покладають на суд позитивний обов`язок при вирішенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з`ясувати дохід позивача за попередній календарний рік.

З огляду на викладене, суд у передбаченому ст. 185 ЦПК України порядку для вирішення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору залишає позовну заяву без руху для усунення вказаних недоліків та зобов`язує ОСОБА_1 надати належну довідку Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова про розмір нарахованої їй пенсії за календарний рік перед датою звернення до суду з позовом.

При цьому, оскільки заявлений позов стосується захисту прав лише позивача, то за змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд при вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору повинний з`ясовувати дохід позивача, який припадає на нього, з урахуванням наявних у нього утриманців, а тому тому суд зобов`язує ОСОБА_1 надати дані на підтвердження даних про наявність в нього утриманців.

З врахуванням наведеного позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, позивачу суд визначає строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення її недоліків, із зазначенням того, що протягом встановленого судом строку ОСОБА_1 повинен подати у письмовій формі суду позовну заяву із дотримання її форми та змісту, усунувши недоліки первісної позовної заяви, зазначені вище в ухвалі суду, та здійснити оплату судового збору, виходячи з встановленої ціни позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 175, 177, 185, 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо розміру судових витрат. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її після її підписання суддею 09.09.2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.В. Бабкова