Провадження №2-др/760/3/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про передачу дитини на проживання з батьком, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення судових витрат по справі, в якій заявник просить: стягнути на користь відповідача, понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

В судовому засіданні відповідач та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення даної заяви та ухвалення додаткового рішення у справі заперечували, посилаючись на те, що заявником не надано доказів, що свідчать про оплату відповідачем гонорару та інших витрат на правову допомогу адвокату, який представляв її інтереси у справі.

На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні заяви.

Вислухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви та ухваленні додаткового рішення, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо - судом не вирішено питання про судові витрати.

Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2018 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про передачу дитини на проживання з батьком.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стаття 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Заявником було надано попередній розрахунок суми судових витрат виконання договору правової допомоги від 02.01.2018 року із зазначенням кількості затраченого часу та розміру винагороди, додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2018 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2018 року, в яких сторони погодили загальну вартість юридичної допомоги у розмірі 15000,00 грн. та графік сплати зазначеної суми клієнтом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, будь які належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачем було дійсно понесені вказані витрати відсутні. Зокрема відсутні договір про надання правової допомоги від 02.01.2018 року, який є основою для вищевказаних додаткових угод; оформлені у встановленому законом порядку документи про оплату адвокату гонорару та інших зазначених у розрахунку послуг, що не надає суду можливості встановити у відповідності до вимог чинного ЦПК України, що стороною було понесені зазначені нею витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню після вирішення справи по суті.

Крім того, відповідачем та її представником не надано суду акти (акт) з детальним переліком наданих послуг з огляду на їх фактичне надання (виконання), так само як і не надано жодного фінансового документа (квитанції, чеки, тощо) на підтвердження понесених відповідачем витрат з яких можливо було б встановити розмір фактично понесених стороною витрат.

Таким чином, оскільки судом не встановлено передбачених законом підстав, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення, суд вважає за необхідне відмовити представнику відповідача в ухваленні додаткового рішення у даній справі, оскільки її вимоги не підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 259-261, 270, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про передачу дитини на проживання з батьком.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: