Справа № 308/1883/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Сідун Олеся Степанівна, про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_1 та встановлення заборони приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Резвановій І.Д. вчиняти будь - які дії по відношенню до спадкового майна, до вирішення позову по суті ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Сідун О.С., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_1 та встановлення заборони приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Резвановій І.Д. вчиняти будь - які дії по відношенню до спадкового майна, до вирішення позову по суті.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника ОСОБА_4 та після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка: кадастровий номер НОМЕР_1. 12.07.2013 року ОСОБА_4 склала заповіт посвідчений ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Тийгласької сільської ради, Ужгородського району, згідно з яким все майно, що належало їй на момент смерті заповіла ОСОБА_1 Вказує, що проживав у одному будинку, доглядав за нею та вели спільне господарство. Між ними ніколи не було ніяких непорозумінь, суперечок з приводу заповіту. В подальшому, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової І.Д., однак йому стало відомо про факт наявності заповіту посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Семен Ю.Ю., 03.10.2017 року, за яким у випадок смерті ОСОБА_4, донька заповідачки ОСОБА_7 успадковує все її майно.

Пізніше позивач дізнався, що ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Мотивуючи свої вимоги в заяві вказувала на те, що у зв'язку з тим, що її мама ОСОБА_4 мала похилий вік та слабкий стан здоров'я, 03.10.2017 року нею було зроблено розпорядження на випадок смерті, згідно якого «все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_7 Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.12.2018 року заяву задоволено повністю.

Враховуючи обставини викладені вище, ОСОБА_1 позбавлений права захистити своє майно іншим способом, у разі не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення в майбутньому, оскільки після реалізації заповіту та прийняття спадщини майно може бути відчужено на користь третіх осіб. Оскільки про наявність заповіту, позивач дізнався лише в грудні 2018 року, стверджує що позбавлений можливості зібрати докази для подачі позовної заяви, скільки відповіді на адвокатські запити та інші ще не прийшли, а вимоги процесуального закону для подачі позову передбачають подачу всіх доказів разом з позовною заявою. Просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_1, площею: 2,9637, дата державної реєстрації - 08.05.2018 року та встановлення заборони приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Резвановій І.Д. вчиняти будь - які дії по відношенню до спадкового майна, до вирішення позову по суті.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149 - 151 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов'язковості до виконання судових рішень, встановленої нормами Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкового майна.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

При цьому згідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно до п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та непідтвердженою належними доказами, які дають підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідно до ст. 1270 ЦПК, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене, у разі якщо заявник вважає, що порушено його право на спадщину, то в нього є достатньо часу для зібрання належних доказів для звернення до суду з позовом для захисту своїх прав. Вказані обставини спростовують доводи заявника, що він не встигає зібрати докази по справі. Крім цього, на даний час, спадщина ще не прийнята, а отже і ніхто не може розпорядитися даним нерухомим майном, чим також спростовуються вимоги заяви, що спадкове майно може бути відчужене на користь третіх осіб.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що подана заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви є необґрунтованою, та свого роду є передчасною, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник - адвокат Сідун Олеся Степанівна, про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_1 та встановлення заборони приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Резвановій І.Д. вчиняти будь - які дії по відношенню до спадкового майна, до вирішення позову по суті - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк