Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №338/305/19

Провадження № 2/338/196/19

26 червня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Рибки Л.Я.,

при секретарі Полек Х.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право на користування належним їй (позивачці) жилим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1 , в якому відповідачка зареєстрована.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що є власником зазначеного житлового будинку, який вона отримала у спадок від своєї тітки ОСОБА_3 . Оскільки покійна проживала одна, була самотньою, дітей у неї не було, тому дала згоду на те, щоб до її господарства зареєстрували відповідачку. Однак ОСОБА_2 легковажно ставилась до ОСОБА_3 , фактично з нею не проживала, вела кочовий спосіб життя.

Отримавши у спадок житловий будинок вона (позивачка) дізналась, що в ньому зареєстрована відповідачка. Однак остання в житловому будинку не проживає вже більше року, місцезнаходження ОСОБА_2 їй не відоме. Реєстрація місця проживання відповідачки в будинку, що по АДРЕСА_1 , порушує її (позивачки) право на вільне розпорядження належним їй майном, значно обмежує її законні права, перешкоджає оформити субсидію. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, пояснила, що ОСОБА_2 зареєстрована в будинку, який належить їй на праві приватної власності. В родинних відносинах вони з відповідачкою не перебувають. З вересня 2017 року ОСОБА_2 не проживає за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 . Встановити її місце проживання на даний час немає можливості, оскільки стосунки з відповідачкою вона не підтримує.

Позивачка не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Просила стягнути з відповідачки понесені нею судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася засобами поштового зв`язку. До суду повернулися повідомлення про виклик до суду на 09 квітня, 19 квітня, 10 травня, 23 травня, 13 червня, 26 червня 2019 року з відмітками "за закінченням терміну зберігання" та "не проживає". Повідомлення відповідачки про розгляд справи здійснено шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Відзив на позовну заяву ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надала. Причини неявки суду не повідомила.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивачку, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч.1 ст.321 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до положень статей 64, 156 Житлового кодексу УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №153708751 від 24 січня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно довідки, виданої Солотвинською селищною радою Богородчанського району Івано-Франківської області №374 від 05 березня 2019 року, у вищевказаному житловому будинку зареєстрована ОСОБА_2 , 1990 року народження (а.с.16).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не належить до членів сім`ї власника будинку.

За змістом ст.7 Закону України №1382-IV від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин.

Факт відсутності відповідачки понад один рік в житловому будинку, в якому вона зареєстрована, підтверджений актами обстеження, складеними комісією Солотвинської селищної ради від 05 лютого 2018 року, 30 березня 2018 року, 12 червня 2018 року, 05 березня 2019 року, згідно з якими ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , однак за вищевказаною адресою більше року не проживає (а.с. 17,18, 19, 20).

Окрім того, факт відсутності відповідачки за місцем реєстрації підтвердив свідок ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству з позивачкою у справі ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не перебуває у родинних стосунках з ОСОБА_1 та не проживає за вказаною адресою з вересня 2017 року.

Оскільки власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 , відповідачка не належить до членів сім`ї позивачки, не є наймачем будинку та за адресою місця своєї реєстрації з вересня 2017 року не проживає, з огляду на те, що перебування відповідачки на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права і охоронювані законом інтереси його власника, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивачки про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом за вказаною адресою.

Судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачкою судового збору, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на її користь з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивачкою заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Л.Я. Рибка