ЄУН № 337/2554/19
Провадження 2/337/1695/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Ширіної С.А.,
за участю секретаря Бикової С.Б.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1998 року ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_1 придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору дарування частки квартири 09.08.2018 р. ОСОБА_2 подарував 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 .
Оскільки ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з квітня 2018 року , але залишився зареєстрованим в цій квартирі, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 бригади АДРЕСА_3 .
Ухвалою суду від 11.07.2019р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення та направленням судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило,відзиву на позов або зустрічного позову не подавав.
Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1998 року ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_1 придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору дарування частки квартири 09.08.2018 р. ОСОБА_2 подарував 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 бригади АДРЕСА_3 ОСОБА_1 .
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Запорізької міської ради від 25.06.2019 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою спірної квартири з 07.07.2011 року по теперішній час.
Згідно акту обстеження житлового приміщення від 18.06.2019 року, підписаного ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ., ОСОБА_4 ,яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 АДРЕСА_2 бригади АДРЕСА_3 ОСОБА_2 не мешкає з травня 2018 року.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, що підтверджується поясненнями свідків, відзив на позов відповідач суду не надав, тому суд вважає визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Керуючись ст.ст.321,383,386,391 ЦК України,ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268,280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 бригади АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення виготовлено судом 09.09.2019 року.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.А. Ширіна

09.09.2019