ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
21 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Фастові Київської області цивільну справу за позовноюз аявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,-
31.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайнного суду Київської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3. За рішенням Фастівського міськрайонного суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2017 року визначено місце проживання сина за місцем його проживання. Вважає, що стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина є безпідставним, оскільки син проживає з ним та перебуває на його утриманні у зв'язку з чим просить звільнити його від сплати аліментів з 11.04.2005 року.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів залишено без руху.
14.12.2018 року через канцелярію суду надійшла письмова заява від позивача на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідач не з'явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило.
У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалахсправи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
При розгляді справи судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. За час перебування в шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, видано виконавчий лист від 29.04.2005 року № 2-1293 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (Доходу), але не менше ніж неоподаткований мінімум громадян, починаючи з 11.04.2005 року.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ч. 1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Частинами 1, 2 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до чч. 1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
За рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2017 року визначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1. Рішення не оскаржувалося та набрало 17.08.2017 року законної сили.
Процесуальними нормами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно із ч. 2 ст.273 СК України, суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 СК України за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати аліментів позивач посилався на те, що за рішенням суду визначено місце проживання сина за його місцем проживання.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким проживає дитина вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме щодо звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 з часу набрання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області законної сили з 17 серпня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючисьст.ст.4,12,13,76-81,83,89,141,265,73,268,280-284 ЦПК України, на підставі ст.625 ЦК України, ст.187,197,273 СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів задовільнити частково.
Звільнити ОСОБА_1 з 17 серпня 2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитини повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2005 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер - НОМЕР_1, прож.: АДРЕСА_2 на користь держави 704,80 грн. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей