Справа № 142/224/19
Провадження № 22-ц/801/1480/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуСправа № 142/224/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивовано тим, що постановою від 01.07.2011 дільничного інспектора Піщанського РВ УМВС його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17 грн. штрафу. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 5 серпня 2011 року постанову від 01 липня 2011 року, прийняту дільничним іспектором Піщанського РВ УМВС Тімофєєвим С.В., скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС.

Постановою заступника начальника Піщанського районного відділу УМВС України у Вінницькій області від 20.02.2012 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КпАП України.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015 року визнано дії та постанову заступника начальника Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області по громадській безпеці Скрипнікова Р.В. від 10.04.2012 протиправними та скасовано зазначену постанову. Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, направлено на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 року скасовано постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 року по зазначеній справі в частині направлення її на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області. В решті постанова Піщанського районного суду від 24.06.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2016, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 в частині направлення справи за ч. 1 ст. 178 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області скасована та прийнято в цій частині нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. В решті постанова Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015, залишено без змін.

В мотивувальній частині постанови апеляційного суду від 07.04.2016 (абзац 21) зазначено, що справа відповідно до ст. 247 КУпАП України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суди першої та апеляційної інстанції своїми постановами від 24.06.2015 та 13.08.2015 відповідно не забезпечили в повній мірі захист його прав, свобод та інтересів, чим порушили його права на справедливий суд упродовж розумного строку та на ефективний засіб юридичного захисту, передбачені п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вищевикладеними незаконними і необґрунтованими рішеннями Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, Піщанського районного суду Вінницької області, Вінницького апеляційного адміністративного суду, йому було завдано значної моральної шкоди, оскільки протягом 4 років 9 місяців 12 днів тривало провадження по даній справі, щодо нього у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Також протягом 19 місяців (з 27.06.2011 по 10.04.2012, з 24.06.2015 по 07.04.2016) він перебував у статусі «особи, що притягається до адміністративної відповідальності». Фактично весь цей період знаходився під слідством і судом по даній справі, оскільки справи про адміністративні правопорушення в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, а також практики Європейського суду з прав людини прирівнюються до кримінальних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94 - ВР з подальшими змінами і доповненнями, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94 - ВР право на відшкодування шкоди ( в тому числі і моральної) виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення (незалежно від підстав закриття), а відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 та ст. 4 зазначеного Закону громадянинові має бути відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету. Завдана йому моральна шкода полягає у великих душевних стражданнях і позбавленні повністю його психологічного благополуччя внаслідок усвідомлення ним факту незаконного затримання, незаконного доставлення на медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України у вигляді штрафу. Незаконними діями працівників міліції було принижено його честь та гідність, порушено право на свободу і особисту недоторканість. Моральна шкода також була завдана йому незаконними рішеннями судів, оскільки було порушено його права на справедливий суд протягом розумного строку та на ефективний засіб юридичного захисту.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальний розмір заробітної плати з 01 січня 2019 року становить 4173 гривні на місяць. В даному випадку мінімальний розмір нанесеної йому моральної шкоди становить: 4173 грн*19 міс. = 79 287 грн.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів своїх позовних вимог, а також те, що йому було заподіяно моральну шкоду працівником органу поліції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що постановою від 01 липня 2011 року дільничного інспектора міліції Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Тімофєєва С.В . , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України та накладено адміністративне стягненняу вигляді штрафу у розмірі 17 гривень.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2011 року постанова дільничного інспектора міліції Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Тімофєєва С.В. від 01.07.2011, скасована як незаконна, а справу направлено на новий розгляд до Піщанскього РВ УМВС України у Вінницькій області.

Постановою заступника начальника по громадській безпеці Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області Скрипнікова Р.В. від 10.04.2012 справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КУпАП.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015 дії та постанову заступника начальника по громадській безпеці Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області Скрипнікова Р.В. від 10.04.2012 визнано протиправними та скасовано. Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, направлено на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015 по зазначеній справі в частині направлення її на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, скасовано. В решті постанова Піщанського районного суду від 24.06.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2016, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 в частині направлення справи за ч. 1 ст. 178 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області скасована та прийнято в цій частині нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрито. В решті постанова Піщанського районного суду Вінницької області від 24.06.2015, залишено без змін.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

За правилами пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94 - ВР відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

За приписами пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94 - ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках фізичній особі (громадянинові) відшкодовується моральна шкода (пункт 5 частини першої статті 3 Закону № 266/94 - ВР).

За змістом частин п`ятої-шостої статті 4 Закону № 266/94 - ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про міліцію» міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Таким чином, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону № 266/94 - ВР, зокрема щодо правових наслідків закриття справи про адміністративне правопорушення у формі виникнення права на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу посадовою особою районного відділу УМВС у Вінницькій області.

Судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 постанову Піщанського районного суду від 24.06.2015 в частині направлення справи за ч. 1 ст. 178 КУпАП України відносно ОСОБА_1 на новий розгляд до Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області скасована та прийнято в цій частині нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрито, що в силу приписів пункту 2 частини першої статті 1, пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94 - ВР породжує виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України № 266/94 - ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Колегія суддів вважає, що позивач дійсно зазнав моральних страждань, оскільки змушений був докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій дільничного інспектора міліції Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області і тим самим відновити недоторканість своїх честі і гідності, а тому з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості слід частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 2 000, 00 грн.

Проте колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про те, що моральна шкода йому була завдана і внаслідок незаконних дій Піщанського районного суду Вінницької області та Вінницького апеляційного адміністративного суду, оскільки ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилається на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР, відповідно до якого громадянинові відшкодовується моральна шкода у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

Суди діяли в межах своїх повноважень та в рамках передбаченого законом судового процесу. Саме по собі скасування судових рішень не свідчить про незаконність дій суду.

Крім того, скаржник обґрунтовуючи позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги зазначив, що завдана моральна шкода полягає у великих душевних стражданнях і позбавленні повністю його психологічного благополуччя внаслідок усвідомлення ним факту незаконного затримання, незаконного доставлення на медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України у вигляді штрафу. Незаконними діями працівників міліції було принижено його честь та гідність, порушено право на свободу і особисту недоторканість.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 була завдана моральна шкода саме внаслідок незаконного притягнення працівниками міліції до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 травня 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 травня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 гривень, заподіяної внаслідок незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко