Головуючий суду 1 інстанції - Журавель Т.С.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/7956/18
Провадження № 22-ц/810/495/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі - Луганський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІД, Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Журавель Т.С. в м. Сєвєродонецьк Луганської області,

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД, Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року позивачі звернулися до суду із позовом до Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД, Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказали, що в додатку 23 до колективного договору, укладеного між Луганським обласним центром з профілактики та боротьби зі СНІД та його працівниками, затверджений перелік посад, яким підвищуються посадові оклади на 60 %. Однак, починаючи з січня 2018 року таке підвищення не виплачується.

26 лютого 2018 року профспілковий комітет профорганізації за дорученням працівників звернувшись до Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД з проханням пояснити причини невиплати підвищення до посадового окладу, отримав від останнього лист-відповідь від 26 лютого 2018 року № 108/1, в якому зазначено, що Департаментом охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації відмовлено у погодженні кошторису Луганському обласному центру з профілактики та боротьби зі СНІД на 2018 рік, в якому передбачаються кошти на виплату підвищення до посадового окладу зазначеній категорії працівників-позивачів. В підтвердження наведеного Луганським обласним центром з профілактики та боротьби зі СНІД доданий лист-відповідь Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації від 30 січня 2018 року № 1/07-416, в якому зазначено, що посади позивачів не відносяться до категорії працівників, які згідно з таблицею 1 додатку 4 до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом МОЗ, Міністерства соціальної політики від 05.10.2005 року № 308/519, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 17.10.2005 року за № 1209/11489, виконують роботи з діагностики, лікування і безпосереднього обслуговування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих. Позивачі вважають доводи Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації помилковими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Позивачі просили суд стягнути з Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД заборгованість із заробітної плати на користь ОСОБА_2 у розмірі 11222,76 грн., ОСОБА_5 - у розмірі 17370,77 грн., ОСОБА_3 - у розмірі 12746,6 грн., ОСОБА_7 - у розмірі 16245,54 грн., ОСОБА_6 - у розмірі 20222,8 грн.; ОСОБА_4 - у розмірі 3499,79 грн.; зобов'язати Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації здійснити видатки з обласного бюджету на оплату заборгованості із заробітної плати позивачів в сумі 81308,26 грн.; зобов'язати Луганський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІД поновити з 01 липня 2018 року виплати підвищень до посадових окладів у розмірі 60 % працівникам за роботу з вірусом імунодефіциту людини, перелік посад яких наводиться у додатку 23 до колективного договору; зобов'язати Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації виділити кошти з обласного бюджету на оплату підвищень до посадових окладів у розмірі 60% працівникам за роботу з вірусом імунодефіциту людини, перелік посад яких наводиться у додатку 23 до колективного договору, починаючи з 01 липня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД, Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Суд стягнув з Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД заборгованість із заробітної плати на користь позивачів: ОСОБА_2 - у розмірі 11222,76 грн., ОСОБА_5 - у розмірі 17370,77 грн., ОСОБА_3 - у розмірі 12746,6 грн., ОСОБА_7 - у розмірі 16245,54 грн., ОСОБА_6 - у розмірі 20222,8 грн.; ОСОБА_4 - у розмірі 3499,79 грн.; зобов'язав Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації здійснити видатки з обласного бюджету на оплату заборгованості із заробітної плати позивачів в сумі 81308,26 грн.; зобов'язав Луганський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІД поновити з 01 липня 2018 року виплати підвищень до посадових окладів у розмірі 60 % працівникам за роботу з вірусом імунодефіциту людини, перелік посад яких наводиться у додатку 23 до колективного договору; зобов'язав Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації виділити кошти з обласного бюджету на оплату підвищень до посадових окладів у розмірі 60% працівникам за роботу з вірусом імунодефіциту людини, перелік посад яких наводиться у додатку 23 до колективного договору, з 01 липня 2018 року. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачі мають право на виплату 60 % доплат до посадового окладу, проте за період з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року вказана доплата не здійснювалася, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації вказує на те, що право на доплату підвищення до посадового окладу в розмірі 60 відсотків мають ті працівники, які проводять діагностичні дослідження на ВІЛ-інфекцію, або контактують з кров'ю чи біологічними матеріалами людини, забрудненими ними інструментарієм, обладнанням та предметами, проте позивачі такі роботи не проводять.

Також, відповідач посилається на те, що застосовані судом першої інстанції підзаконні акти суперечать статті 20 Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ» в тій частині, що містять більш широкий перелік працівників, яким надається право на доплату до посадового окладу в розмірі 60 відсотків. На переконання Департаменту оплата підвищень до посадового окладу на 60 відсотків повинна здійснюватися тільки медичним працівникам, якими не є позивачі.

Додатково відповідач Департамент охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації зазначає, що примітка до додатку 4 наказу МОЗ та Мінсоцполітики від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» містить положення про те, що перелік посад затверджується керівником закладу охорони здоров'я та не містить норми про те, що такий перелік має бути затверджений саме колективним договором. Аналогічні твердження містяться в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД № 04-21/5 від 12.06.2018.

(2) Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі, від імені яких діє представник ОСОБА_10, зазначає, що суд першої інстанції правильно установив, що відносини оплати праці позивачів регулюються колективним договором, наказом Міністерства охорони здоров'я та Мінсоцполітики від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» та постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 року № 1298. При цьому стаття 20 Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ» міститься в розділі цього Закону, в якому розміщено ряд статей, що регулюють відмінні одні від інших правовідносини.

У вказаній вище статті містяться положення про те, що персонал, який проводить діагностичні дослідження на ВІЛ-інфекцію, надає методичну допомогу та соціальні послуги людям, які живуть з ВІЛ, або контактує з кров'ю чи біологічними матеріалами людини, забрудненим ним інструментарієм, обладнанням чи предметами має право на забезпечення засобами індивідуального захисту. Отже, відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу нормою, якою регулюються відносини не оплати праці, а відносини індивідуального захисту працівників обласних Центрів з профілактики та боротьби зі СНІД.

Додатково позивачі вказують на те, що трудовий колектив має право передбачити у колективному договорі питання оплати праці, які засновані на чинному законодавстві. Акт ревізії є неналежним доказом у справі, оскільки предметом спору є відносини оплати праці працівників, а не відносини щодо відомостей, які містяться в документі органу державного фінансового контролю.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року відповідачу Луганському обласному центру з профілактики та боротьби зі СНІД роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали.

В судовому засіданні представник Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації апеляційну скаргу підтримав, надавши аналогічні пояснення викладені в апеляційній скарзі.

Представник Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД вважав, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задовлення, а рішення без змін.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце повідомлена належним чином і в установленому законом порядку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що згідно п. 1.2 статуту Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови обласної держадміністрації - керівника обласної військо - цивільної адміністрації 13.03.2018 року № 197, Луганський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІД є закладом охорони здоров'я, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управлінням яким здійснює обласна рада або уповноважений нею орган.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 вказаного статуту метою діяльності центру є організація й надання населенню спеціалізованої і високоспеціалізованої, у тому числі стаціонарної, медичної допомоги, а також медико - психологічної і соціальної з питань ВІЛ- інфекції/СНІДу та інших соціально небезпечних захворювань ВІЛ-інфікованим і хворим на СНІД, представникам груп підвищеного ризику інфікування ВІЛ.

Предметом діяльності Центру є забезпечення організаційно - методичного керівництва діяльністю закладів охорони здоров'я первинного, вторинного й третинного рівнів надання медичної допомоги населенню (консультативної, діагностичної, лікувальної та профілактичної) з питань ВІЛ- інфекції/СНІДу та інших соціально небезпечних захворювань.

01.10.2015 року між роботодавцем Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД в особі головного лікаря ОСОБА_11 та профспілковим комітетом Первинною профспілковою організацією Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД від імені трудового колективу в особі голови організації - ОСОБА_12 укладено Колективний договір на 2015 - 2019 року, який схвалено загальними зборами 01.10.2015 року та зареєстровано в Управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради за реєстраційним номером 68 від 29.10.2015 року.

09.12.2016 року прийнято зміни та доповнення до Колективного договору Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД, які зареєстровані в Управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 29.12.2016 року.

Додатком 23 до розділу IV п. 4.3 Колективного договору затверджено Перелік посад працівників Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД, яким підвищуються посадові оклади (тарифні ставки) у зв'язку з урахуванням конкретних умов праці, згідно наказу МОЗ України № 308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» на 60 % .

В даному переліку зазначені, серед інших, наступні посади: інженер з охорони праці; старший інспектор з кадрів; головний бухгалтер; бухгалтер; економіст з фінансової роботи; юрисконсульт.

Згідно довідок Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД № 214 від 04.05.2018 року та № 323 від 04.07.2018 року заборгованість перед позивачами по виплаті заробітної плати за період з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року, яка виникла внаслідок невиплати 60% доплат до посадового окладу, складає 81308,36 грн.

26.02.2018 року профспілковий комітет профорганізації на підставі заяв позивачів звернувся до Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД з проханням пояснити причину невиплати підвищення до посадового окладу позивачам в розмірі 60 %, на яке листом від 26.02.2018 року № 108/1 останнім повідомлено, що 30.01.2018 року отримано лист від Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації, в якому зазначено, що кошти на виплату підвищення посадового окладу на 60 % на всі посади без виключення не було затверджено та доведено лімітними довідками як на 2018 рік, так і на попередні роки (починаючи з моменту здійснення закладу своїх повноважень, відповідно до законодавства України). Також зазначено, що у розрахунку фонду оплати праці до бюджетного запиту наданим планово - економічним відділом Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації, не враховано фінансування підвищення посадового окладу на 60 % відсотків наступним посадам: завідувач господарством; інженер з охорони праці; старший інспектор з кадрів; юрисконсульт; адміністратор системи; начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності, головний бухгалтер; економіст з фінансової роботи; економіст з праці; оператор комп'ютерного набору.

Також, у листі Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації від 30.01.2018 року № 1/07-416 зазначено, що посади позивачів не відносяться до категорії працівників, які згідно з таблицею 1 додатку 4 до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я, Мінсоцполітики від 05.10.2005 року № 308/519, зареєстрованого в Мін'юсті 17.10.2005 року за № 1209/11489, виконують роботи з діагностики, лікування і безпосереднього обслуговування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих. Дані твердження ґрунтується на листах Мінсоцполітики, Міністерства праці України від 18.12.2013 року № 1403/13/84-13, від 04.12.1996 № 06/1-4088 відповідно, в яких наводяться визначення понять «обслуговування хворих», «безпосереднє обслуговування хворих».

Також, суд виходив з того, що аналіз посадових інструкцій спірних категорій працівників та затвердженого керівником даного закладу Переліку робіт, виконання яких дає право на підвищення посадових окладів на 60 %, не дає підстав для висновку про те, що такі працівники Центру не беруть участь у безпосередньому обслуговуванні хворих на СНІД та ВІЛ-інфекцію.

Суд вважав безпідставним посилання Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації на те, що підвищення до посадового окладу на 60 % може виплачуватися виключно медичним працівникам, оскільки пунктом 1 додатку 4 до наказу № 308/519 прямо передбачено право на отримання такого підвищення як за посадами медичного персоналу, так і іншими категоріями працюючих, а саме керівникам, професіоналам, фахівцям, технічнім службовцям та робітникам.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД поновити з 01.07.2018 року виплати підвищень до посадових окладів у розмірі 60 % працівникам за роботу з вірусом імунодефіциту людини, перелік посад яких наводиться у додатку 23 до колективного договору; зобов'язання Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації виділити кошти з обласного бюджету на оплату підвищень до посадових окладів у розмірі 60% працівникам за роботу з вірусом імунодефіциту людини, перелік посад яких наводиться у додатку 23 до колективного договору з 01.07.2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідок Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД № 214 від 04.05.2018 року та № 323 від 04.07.2018 року заборгованість перед працівниками по виплаті заробітної плати за період з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року, яка виникла внаслідок невиплати 60% доплат до посадового окладу, складає 81308,36 грн., а саме по працівникам: ОСОБА_2 - 11222,76 грн., ОСОБА_5 - 17370,77 грн., ОСОБА_3 - 12746,6 грн., ОСОБА_7 - 16245,54 грн., ОСОБА_6 - 20222,8 грн.; ОСОБА_4 - 3499,79 грн.Оскільки, позивачі мають право на виплату 60% доплат до посадового окладу, проте за період з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року вказана доплата не здійснювалася, тому з Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати позивачам.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що право на доплату підвищення до посадового окладу в розмірі 60 відсотків мають ті працівники, які проводять діагностичні дослідження на ВІЛ-інфекцію, або контактують з кров'ю чи біологічними матеріалами людини, забрудненими ними інструментарієм, обладнанням та предметами, проте позивачі такі роботи не проводять, а застосовані судом першої інстанції підзаконні акти суперечать статті 20 Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ» не приймаються колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ» власники або уповноважені ними органи управління організацій, персонал яких проводить діагностичні дослідження на ВІЛ-інфекцію, надає медичну допомогу та соціальні послуги людям, які живуть з ВІЛ, або контактує з кров'ю чи біологічними матеріалами людини, забрудненими ними інструментарієм, обладнанням

чи предметами, зобов'язані забезпечити працівників необхідними засобами індивідуального захисту згідно з переліком та нормативами, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, а також організувати проведення відповідного інструктажу таких працівників щодо використання відповідних засобів індивідуального захисту.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що даною нормою регулюються правовідносини з приводу забезпечення працівників, які проводять діагностичні дослідження на ВІЛ-інфекцію, надають медичну допомогу та соціальні послуги людям, які живуть з ВІЛ, або контактують з кров'ю чи біологічними матеріалами людини, забрудненими ними інструментарієм, обладнанням

чи предметами, необхідними засобами індивідуального захисту.

Слід зауважити, що зазначена вище стаття міститься у розділі IV Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ», норми якого регулюють правовідносини соціального захисту медичних та інших працівників, виконання професійних обов'язків яких пов'язане з підвищеним ризиком щодо інфікування ВІЛ.

Предметом даного позову є вимоги, пов'язані з оплатою праці працівників Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД.

Таким чином, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на ст. 20 Закону України «Про протидію поширенню хвороб, зумовлених вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), та правовий і соціальний захист людей, які живуть з ВІЛ» є помилковим, оскільки норми вказаної статті не підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли у даній справі, а саме до відносин з приводу оплати праці працівників Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД.

Посилання Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам відповідача про те, що примітка до додатку 4 наказу МОЗ та Мінсоцполітики від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» містить положення про те, що перелік посад затверджується керівником закладу охорони здоров'я та не містить норми про те, що такий перелік має бути затверджений саме колективним договором не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Працівникам закладів охорони здоров'я і установ соціального захисту населення надбавки, як додаткові види заробітної плати, нараховуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (зі змінами), наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення».

Згідно пункту 1.4. Умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, розміри посадових окладів (тарифних ставок) визначаються за тарифними розрядами Єдиної тарифної сітки, які встановлюються професіоналам, фахівцям залежно від наявної кваліфікаційної категорії, робітникам - кваліфікаційного розряду у межах діапазону, визначеного для цих посад (професій) Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників і відображаються у тарифікаційному списку.

Оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу (тарифної ставки), або в залежності від виконання норм виробітку і відрядних розцінок з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством. Заробітна плата працівника граничними розмірами не обмежується.

Пунктом 2.4.5 зазначених вище Умов передбачено, що посадові оклади (тарифні ставки) працівників закладів охорони здоров'я (структурних підрозділів), які працюють з вірусом імунодефіциту людини, підвищуються на 60 відсотків (додаток 4).

В додатку 4 до Умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення міститься Перелік закладів, а також їх підрозділів, та посад, робота в яких дає право на підвищення посадових окладів на 60 відсотків.

Пунктом 1 до Переліку включено Центри з профілактики та боротьби зі СНІДом та визначено, що підвищення у розмірі 60 відсотків посадового окладу виплачується посадам медичного персоналу, керівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям та робітникам Центрів з характером роботи, що виконується, - "діагностика, лікування і безпосереднє обслуговування хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих".

При цьому згідно із приміткою 2 до додатку 4 зазначеного вище Наказу у кожному закладі на підставі даного додатка керівником закладу за погодженням з профспілковим комітетом затверджується Перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці в цьому закладі, структурному підрозділі, на відповідній посаді посадовий оклад (тарифна ставка) підвищується на 60 відсотків.

Системний аналіз вказаних вище положень дає підстави для висновку, що право на отримання підвищення до посадового окладу у розмірі 60 відсотків мають ті працівники Центрів з профілактики та боротьби зі СНІДом, які за характером виконуваної роботи беруть участь у діагностиці, лікуванні та безпосередньому обслуговуванні хворих на СНІД та ВІЛ-інфікованих. Також важливо наголосити, що можливість виплати цього підвищення передбачена не лише медичному персоналу відповідних Центрів, але й іншим категоріям їх працівників, а саме керівникам, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям та робітникам, перелік яких затверджується керівником закладу за погодженням з профспілковим комітетом з урахуванням конкретних умов праці.

Наказом Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД «Про затвердження переліку посад працівників, яким підвищуються посадові оклади, тарифні ставки у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці» № 162 від 26 грудня 2016 року, який наданий відповідачем Луганським обласним центром з профілактики та боротьби зі СНІД під час розгляд справи в суді апеляційної інстанції, затверджено перелік посад працівників Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД, яким підвищуються посадові оклади, тарифні ставки у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці на 60% з 01.01.2017 року. Даний наказ погоджено з профспілковим комітетом ЛОЦПБСНІД.

В Переліку посад працівників, яким підвищуються посадові оклади, тарифні ставки у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами працізазначені і посади, які обіймають позивачі.

Зазначені обставини свідчать про те, що Луганським обласним центром з профілактики та боротьби зі СНІД дотримано порядок визначення переліку посад працівників, яким підвищуються посадові оклади, тарифні ставки у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці на 60%, як це передбачено наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року №308/519.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про право позивачів на підвищення посадового окладу на 60 відсотків з 01.01.2018 року, оскільки пунктом 1 додатку 4 Умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року №308/519, передбачено право на підвищення окладу на 60 відсотків як посадам медичного персоналу, так і керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників, і наказом Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД «Про затвердження переліку посад працівників, яким підвищуються посадові оклади, тарифні ставки у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці» № 162 від 26 грудня 2016 року встановлено підвищення посадових окладів у зв'язку з урахуванням конкретних умов праці на 60% з 01.01.2017 року за посадами, які займають позивачі.

Посилання в апеляційній скарзі на акт ревізії фінансово-господарської діяльності Луганського обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІД № 04-21/5 від 12.06.2018 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а в матеріалах справи вказаний акт відсутній.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров'я Луганської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В.Коротенко

В.М. Луганська