Справа № 204/974/19
Провадження № 2-з/204/16/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Разом з позовною заявою до суду надійшла заява від позивача про забезпечення вищевказаного позову, в якій він просив накласти в межах заявленої суми позову у розмірі 72500 грн. 00 коп. держаним реєстраторам та іншим особам, які уповноважені вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки загальною площею 0,089 га, кадастровий номер :07:012:0248, яка належить ОСОБА_2, а в якості зустрічного забезпечення запропонував звернути стягнення відповідачем на належний йому автомобіль марки «Lexus ES300», державний номерний знак НОМЕР_1, при безпідставності його позовних вимог щодо забезпечення позову. В обґрунтування заяви вказав на те, що 26 січня 2018 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 90. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 до укладання цього договору передав ОСОБА_2 у його власність на строк до 26 січня 2019 року суму - 72500 грн. 00 коп. готівкою без нарахування процентів. Також п. 2 Договору зазначено, що ОСОБА_2 своїм підписом під цим Договором підтверджує одержання грошей від ОСОБА_1 готівкою саме у тому розмірі, який зазначено у п.1 цього Договору і зобовязується повернути таку ж суму грошей до 26 січня 2019 року. Станом на сьогодні ОСОБА_2 свої зобовязання за договором позики від 26 січня 2018 року не виконав і борг у сумі 72500 грн. ОСОБА_1 не повернув. В січня 2019 року йому стало відомо про те, що 19 листопада 2018 року ОСОБА_2 набув права власності на земельну ділянку загальною площею 0,089 га, кадастровий номер :07:012:0248, що вказує на спроможність добровільно повернути борг, однак його дії прямо свідчать і вказують на недобросовісність та свідоме ухиляння від виконання взятих на себе зобовязань за договором позики, тому є всі підстави вважати, що відповідач, отримавши позов, з метою уникнення виконання зобов'язання, має можливість переоформити належне йому майно на іншу особу, шляхом відчуження або передати в іпотеку на користь третіх осіб, що призведе до ускладнення виконання рішення суду про стягнення суми боргу за договором позики.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 21 лютого 2019 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши заяву і матеріали додані до неї, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, розглянувши дану заяву і матеріали справи, враховуючи обставини справи, випливає, що між сторонами дійсно виник спір стосовно повернення боргу за Договором позики від 26.01.2018 року в сумі 72500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані же позивачем докази, враховуючи характер і зміст заявлених позовних вимог, не підтверджують тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вказані ним обставини ґрунтуються лише на його припущеннях, зокрема він вважає, що отримавши позов відповідач переоформить або в інший спосіб відчужить належну йому земельну ділянку за для уникнення відповідальності, - але як було вказано вище - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити заявнику в задоволенні його заяви про забезпечення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 76-81, 149, 150, 152, 153, 247, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова