Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1082/19
Провадження № 2-о/280/41/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Янчук В.В.,

при секретарі - Кумечко С.М.,

за участю сторін:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника Яроша В.В.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Князєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суму в м. Коростишів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22.06.2019 о 23 год. у належному ОСОБА_1 та її доньці житловому будинку по АДРЕСА_1 колишній чололік ОСОБА_2 , вчинив відносно потерпілої психологічне і фізичне насильство та заподіяв їй умисні тілесні ушкодження у вигляді синців, що призвело до струсу мозку. ОСОБА_1 двічі викликала наряд поліції і лише після другого виклику поліцейські приїхали та зафіксували усі обставини події. Після приїзду поліції заявниця викликала швидку медичну допомогу і її було госпіталізовано до Коростишівської центральної районної лікарні, де встановлено діагноз забій м`яких тканин, синці. Безпосереднім свідком домашнього насильства була ОСОБА_3 , і яка бачила, як ОСОБА_2 вчиняв психологічне і фізичне насильство. ОСОБА_1 не перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 02.04.2004 р., заявниця та кривдник вже не є членами однієї сім`ї і ОСОБА_2 не має жодного відношення як до потерпілої так і до її будинку. Ця обставина встановлена і підтверджена рішенням Коростишівського районного суду від 19.09.2018 та постановою Житомирського апеляційного суду від 18.12.2010 у справі № 280/342/18. Наразі Коростишівським районним судом Житомирської області розглядаються дві справи за позовом ОСОБА_2 до потерпілої та її доньки , однак кривдник не бажає цивілізовано дочекатися остаточних рішень суду і неодноразово погрожував ОСОБА_1 , залякував її свідків, а 22.06.2019 вчинив домашнє психологічне та фізичне насильство щодо неї. ОСОБА_2 вчинив відносно потерпілої насильство умисно, достовірно знаючи про протиправність своїх дій, оскільки рішенням Коростишівського райсуду Житомирської області від 19.09.2018 його матір ОСОБА_4 виселено з будинку потерпілої, а тому ОСОБА_2 вирішив помститися їй у такий спосіб. Щодо ОСОБА_2 . Коростишівським ВП вже відкрито кримінальне провадження за № 000628 від 19.10.2018 р. за фактом викрадення з будинку заявниці грошей. Заявниця побоюється за своє здоров`я і життя, оскільки кривдник є чоловіком, тобто сильніший за неї, і поводиться неадекватно при контактах і зустрічах. Оскільки кривдник схильний до вчинення насильства та має очевидний мотив на його вчинення , яким є рішення суду від 19.09.2018 р., то ОСОБА_1 не безпідставно вважає, що відносно ОСОБА_2 має бути виданий обмежувальний припис, яким необхідно заборонити йому перебувати у місці проживання з постраждалою особою, тобто у будинку АДРЕСА_1 та заборонити йому наближатись на визначену відстань до місця проживання заявника. У зв`язку з вчиненням кривдником насильства 24.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до Коростишівського ВП із заявами про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення та домашнього насильства. Однак, рішення за її заявами поки не прийняті.

Враховуючи вищевикладене, заявник просить ухвалити рішення, яким видати обмежувальний припис ОСОБА_2 строком на 6 місяців з дня ухвалення рішення і заборонити йому перебувати у місці проживання ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 наближатися до вказаного будинку на відстань не ближче ніж 50 м. до нього.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 заяву підтримали в повнову обсязі з підстав викладеній в ній. Додатково суду пояснили, що 22.06.2019 у заявника та ОСОБА_2 виник конфлікт, в результаті чого останній наніс заявнику тілесні ушкодження, виражався нецензурною лайкою, погрожував. Наразі на розгляді в суді є ще дві справи, які не розглянуті і ОСОБА_6 вважає що будинок є його власністю. Рішення щодо домашнього насильства ще не прийнято. Заявник побоюється за своє життя.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 щодо поданої заяви заперечили, в її задоволенні просили відмовити. В обґрунтування пояснили, що викладені в заяві обставини не відповідають дійсності, він постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 . 22.06.2019 між ним та заявником була розмова на підвищених тонах, але тілесних ушкоджень він їй не наносив, з приводу домашнього насильства його нікуди не викликали. ОСОБА_2 не є кривдником, не доведено факт домашнього насильства, рішення з цього приводу не прийнято. На розгляді в суді перебувають справи щодо встановлення факту спільного проживання та про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали заяви, судом встановлено наступне.

01 березня 2004 рішенням Корольовського районного суду м. Житомир розірвано шлюб між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке набрало законної сили 02.04.2004 ( а.с. 17-18).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 133468789 земельна ділянка та житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_8 по Ѕ частці ( а.с. 6-7).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.09.2018, яке набрало законної сили 22.12.2018 усунено перешкоди у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та виселено ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Відповідно до довідки № 413 від 20.03.2019 відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростишівської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: заявник ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.06.2019 заявник ОСОБА_1 звернулась заявами до Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про вчинення домашнього насильства та про вчинення кримінального правопорушення щодо неї ОСОБА_2

Відповідно до повідомлення Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від № 3549/213/219 від 25.06.2019 відомості за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000365 від 24.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з наступною фабулою « 22.06.2019, близько 23 год. в АДРЕСА_1 вул. Балакіна,33 в приміщенні літньої кухні, на грунті неприязних відносин, ОСОБА_2 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_1 » ( а.с. 31).

З повідомленням Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 27.06.219 № 3636/213/01-2019 вбачається, що 22.06.2019 о 22 год. 20 хв. до Коростишівського ВП по спецлінії 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій її чоловіка. Дана подія була зареєстрована в ЕО № 3583 ( матеріали списані по спрощеній системі). 23.06.2019 о 00 год. 44 хв. до Коростишівського ВП по спецлінії 102 надійшло повідомлення з Коростишівської ЦРЛ про побиття ОСОБА_1 її чоловіком. Виїздом на місце пригоди ОСОБА_1 власноручно написала заяву з приводу того, щоб її повідомлення не розглядали працівники поліції ( матеріали списані по спрощеній системі). 24.06.2019 о. 16 год. 03 хв. до Коростишівського ВП надійшла письмова заява ОСОБА_1 про вчинення щодо неї домашнього насильства її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , подія зареєстрована в НОМЕР_1 № НОМЕР_2 та на даний час відділом превенції Коростишівського ВП проводиться перевірка.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII (Закон № 2229-VIII).

Згідно з п. п. 3, 4, 14, 15, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, як подружжя та колишнє подружжя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 даного Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо кривдника ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 обґрунтувала вимоги тим, що останній вчинив щодо неї психологічне і фізичне насильство та заподіяв їй умисні тілесні ушкодження у виді синців , що призвело до струсу мозку. Заявник побоюється за своє життя, оскільки кривдник є чоловіком, сильнішим за неї, поводиться неадекватно при контактах та зустрічах, є схильним до вчинення насильства та має очевидний мотив.

Надані заявником заяви про звернення до Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 24.06.219 та викладені в заяві обставини, якіб б давали підстави для висновку, що вона страждає від домашнього насильства у розумінні даного Закону, не містять достатніх ознак психічного, фізичного або економічного домашнього насильства у розумінні даного Закону, які б вимагали термінового втручання і вжиття певних термінових заходів до кривдника, передбачених цим Законом, в порядку ст. 350-6 ЦПК України. При цьому суд виходить з особливостей даного провадження, і з того, що суд не перебирає на себе повноважень правоохоронних органів.

З наданих пояснень сторін в судовому засіданні слідує, що між сторонами і по теперішній час тривають неприязні відносини, які виникли з приводу поділу майна. Вказана обставина підтверджується копіями ухвали Коростишівського районного уду Житомирської області у справі № 280/1710/18 від 12.11.2018 про встановлення факту проживання однією сім`єю та № 280/1792/18 від 29.11.2018 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, розгляд яких не завершено ( а.с. 10-11). Окрім того в провадженні СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 000118 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України із наступною фабулою «18.02.2018 до Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла заява ОСОБА_2 про вчинення шахрайських дій бувшою дружиною ОСОБА_1 при оформленні документів на будинок у 2004 р., і у межах даного кримінального провадження накладено арешт на земельну ділянку та домоволодіння, які знаходяться по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Отже, враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не надала достатніх належних доказів того, що вона страждає від домашнього насильства в розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а також матеріали справи не містять достатніх доказів, що саме заінтересована особа ОСОБА_2 є її беззаперечним кривдником, а тому на даний час відсутні наявні ризики настання для неї тяжких наслідків.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 265, 350-6 ЦПК України, ст.1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Повний текст рішення складено 08 липня 2019

Суддя: Янчук В.В.