Справа № 561/162/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року смт Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Зейкан Н. М.
з усастю секретаря судового засідання Левчук І. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
В С ТА Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом.
В позовній заяві вказувала, що з 14 липня 2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10.11.2016 року шлюб між ними розірваний. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10.11.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей по 500 гривень щомісячно. Рішенням Зарічненського районного суду від 05.04.2018 року розмір аліментів на утримання дітей збільшено до 1200 гривень на кожну дитину.
Відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим виникає заборгованість за виплатою аліментів, а тому вона несе додаткові витрати на дітей самостійно.
Протягом 2017-2018 років нею понесені додаткові витрати на лікування дочки ОСОБА_3 в Реабілітаційному центрі "Еліта" в м.Львів в розмірі 10540 грн, витрати на проживання протягом проходження курсу лікування в розмірі 2560 грн та харчування в розмірі 1650 грн, витрати на проїзд - 636,86 грн, вартість лікування у стоматолога - 400 грн, також були понесені витрати на придбання двох ортопедичних матраців на суму 6420 гривень.
З метою фізичного розвитку дочки Елеонори, нею було витрачено 2450 гривень, з них 1200 грн на тренування з тхеквондо, на придбання спортивного одягу 600 гривень, оплата участі в іспитах для отримання кваліфікаційного рівня в розмірі 650 гривень.
З метою користування мережею Інтернет для навчального процесу дітей, вона понесла витрати на придбання двох смартфонів Huawei Y5 з навушниками, що становить 6076,00 грн. Загальна сума вказаних витрат становить 30 642, 86 гривень.
А тому, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача половину додаткових витрат на утриманні дітей, а саме 15321,43 гривень.
26 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 додатково понесені нею витрати на дітей у 2019 році, а саме, на лікування дочки ОСОБА_3 в лікаря стоматолога в розмірі 630 гривень, проїзд до лікувального закладу в сумі 124 гривні, лікування дочки у відділенні гнійної хірургії Рівненської обласної дитячої лікарні на суму 1637 гривень, на проїзд до лікарні в сумі 124 грн. На стаціонарне лікування дочки Елеонори в хірургічному відділенні в розмірі 586,14 грн, витрати на проїзд в розмірі 80 грн., витрати на тренування дочки Елеонори з тхеквондо в розмірі 400 гривень.
ОСОБА_1 в заяві вказувала, що вартість вищевказаних витрат підтвердити не може. Загальна сума додаткових витрат у 2019 році становить 34 224,38 грн.
З урахуванням рівності прав та обов`язків щодо дитини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача половину понесених нею витрат в розмірі 17 112, 19 грн.
А всього, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в сумі 32 433,62 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 вважає позов безпідставним. Вказував, що позивач не надав достовірних доказів, про те, що витрати викликані особливими обставинами, частина витрат не підтверджена доказами. Не підтверджені доказами витрати на проходження лікування, харчування, на відвідування стоматолога, проїзд. Витрати на придбання двох ортопедичних матраців та двох смартфонів не можуть бути віднесені до додаткових витрат. Крім того, просив врахувати, що він фактично проживає однією сім`єю з іншою дружиною та її хворим сином, у зв`язку з чим несе додаткові витрати на лікування. Просив відмовити в задоволенні позову та стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на професійну правничу допомогу.
У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 просила задовольнити її позов повністю. Визнала, що не всі понесені нею витрати на утримання дітей підтверджені документально.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. В заяві, адресованій суду, просила справу розглянути без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились. В заяві, адресованій суду, просили провести розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача в клопотанні, адресованому суду 14.05.2019 року вказав, що позивач із заявою про збільшення позовних вимог звернувся 26.04.2019 року, тобто після закриття підготовчого судового засідання, а тому в цій частині позову просив відмовити. Крім того, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, згідно акту наданих послуг в розмірі 3500 гривень.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 14 липня 2001 року до 10 листопада 2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбу з відповідачем.
Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно рішення Зарічненського районного суду від 05.04.2018 року розмір аліментів на утримання дітей збільшено до 1200 гривень на кожну дитину.
Відповідно до рішення Зарічненського районного суду від 13.11.2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 3119, 96 грн.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей, які обумовлені насамперед необхідністю розвитку здібностей дітей, навчання, витрати на лікуванні дітей.
На підтвердження своїх доводів щодо понесення додаткових витрат, на дітей, ОСОБА_6 надала письмові докази про витрати на лікування, що підтвреджується:
- лікарським заключенням №128 Оржівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ «Рівненський обласний центр ПМСД» від 27.06.2018 року;
- лікувальною путівкою ТОВ Реабілітаційного центру « Еліта»;
- договором №555 про надання платних медичних послуг від 23.07.2018 року уклаленого між ТзОВ «Реабілітаційний центр «Еліта» та ОСОБА_1 про надання медичних послуг для ОСОБА_7 ;
- випискою ТзОВ «Реабілітаційний центр «Еліта» з історії хвороби ОСОБА_7 , що становить 10540 гривень;
- квитанцією до прибуткового касового ордера №420 про проживання ОСОБА_1 в готелі в розмірі 2560 гривень;
-проїзними документами на суму 261,88 гривень;
- квитанціями про оплату двох смартфонів та гарнітури на суму 6 076 гривень;
-товарним чеком №12 про придбання двох матраців «Телла» на загальну суму 6420 гривень.
А всього, позивач документально підтвердив витрати на загальну суму 25857, 88 грн.
Суд рахує, що ОСОБА_1 понесла додаткові витрати, які обумовлені особливими обставинами, а саме, необхідністю розвитку, здібностей дітей, навчанням та лікуванням дітей.
У відповідності до ст.141 Сімейного кодекс України, згідно вимог щодо взаємного обов`язку батьків по утриманню дітей, з відповідача підлягає до стягнення Ѕ понесених позивачкою додаткових витрат , а саме 12 928,94 гривень (25857,88 / 2).
При стягненні вказаних витрат, суд у відповідності до ст..182 Сімейного Кодексу України врахував обставини, що мають істотне значення, а саме стан здоров`я відповідача, матеріальне положення, який є фізично здоровим, працює машиністом насосної станції Зарічненського управління водного господарства, має іншу сім`ю.
Доводи відповідача про те, що витрати на придбання смартфонів та ортопедичних матраців не відносяться до додаткових витрат не заслуговують на увагу. Суд рахує, що необхідність придбання ОСОБА_1 вказаних смартфонів та ортопедичних матраців, пов`язане з додатковими витратами обумовленими необхідністю розвитку дітей в сучасному світі та профілактики їх фізичного здоров`я.
Інші вимоги позивача про стягнення додаткових витрат не підтверджені документально, а тому задоволенню не підлягають.
Не підлягає до задоволення заява позивача про збільшення позовних вимог, оскільки подана з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України. Так, позивач із такою заявою звернулась 26.04.2019 року, тобто після завершення підготовчого судового засідання, яке відбулось 27.03.2019 року.
При розподілі судових витрат суд виходив з наступного.
Згідно ч.1 ст.135 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК Україи судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач вказував, що він звільнений від сплати судового збору на підстані п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
У відповідності до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Проте, доказу про підставу звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не долучила до матеріалів позовної заяви, а тому судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні на 40%, (12928,94 *100/ 32433,62). А тому стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 469,44 гривень (782,40 *60/100).
Стягненню з відповідача підлягає судовий збір на користь держави в розмірі 312,96 грн (782,40*40/100).
Як вбачається з акту наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 19.03.2019 року, вартість правничої допомоги відповідача ОСОБА_2 становить 3500 гривень. В указаному акті зазначено, що вартість участі представника в судовому засіданні 14.05.2019 року становить 1300 гривень.
Проте, представник відповідача не був присутній в судовому засіданні 14.05.2019 року згідно поданої ним письмової заяви, тому стягненню підлягають лише витрати на правничу допомогу в розмірі 880 гривень, виходячи з розрахунку (2200 *40 / 100).
На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 182, 185 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати в розмірі 12 928, 92 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 92 копійки.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 312,96 гривень судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 469,44 гривень судовий збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 880 гривень судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Головуючий Н. М. Зейкан