РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої судді Панас О.В.

при секретарі Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому, зменшивши позовні вимоги заявою від 14.02.2019 р., просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 21 вересня 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 червня 2018 року по справі № 569/6380/18 шлюб між сторонами був розірваний.

На теперішній час діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Постійної матеріальної допомоги відповідач не надає. Вважає, що для належного матеріального та соціального забезпечення дітей з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу.

Ухвалою суду від 23 серпня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16 годину 00 хвилин 13 грудня 2018 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

Позивач ОСОБА_1 подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просить розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлено, що сторони з 21 вересня 2007 року перебували у шлюбі, від якого мають дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 червня 2018 року по справі № 569/6380/18 шлюб між сторонами був розірваний.

На теперішній час діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Постійної матеріальної допомоги відповідач позивачу на утримання дітей не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів. При цьому суд враховує, що між сторонами не досягнуто домовленості про участь відповідача в утриманні дітей.

Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн.; для дітей до 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня 2019 - 1779 грн.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обовязком батьків, тобто матері та батька.

Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини його заробітку, визнаючи такий розмір аліментів справедливим та розумним.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред"явленні позову.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць 31.07.2018р. по 31.08.2018 р. - допустити до негайного виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Рiшення в частинi стягнення алiментiв у межах суми платежу за один місяць з 31.07.2018р. по 31.08.2018 р. пiдлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн.40 коп. судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: 33018,АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання: 33018, АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2019 р.

Суддя: О.В.Панас