Провадження № 2/337/1/2019
ЄУН № 337/2524/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Голівщук Т.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним,

в с т а н о в и в :

13.05.2015 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_4 у якій вказано, що їй та сину ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №18250, виданого 28.11.2006 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради належала квартира АДРЕСА_1. 25.08.2013 року помер ОСОБА_5 Його спадкоємицею за законом є позивач, яка на час відкриття спадщини проживала з ним за однією адресою, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину, але своїх спадкових прав на неї не оформлювала. ОСОБА_4 страждає на психічні розлади здоровя, має діагноз «Деменція змішаного ґенеза(судинна альцгеймеровська)». 06.05.2015 року сусіди позивача повідомили її рідних про те, що вхідні двері у квартиру ОСОБА_4 відкриває невідома їм особа, яка назвалася племінницею. Після чого, було зясовано, що 22.04.2015 року був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_2, посвідчений ОСОБА_3А приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 959. Позивач заперечує факт дарування квартири будь-кому, заперечує факт звернення до нотаріальної контори та підписання будь-яких документів, стверджує, що ОСОБА_2 не знає. На теперішній час позивач зареєстрована та проживає у квартирі, особовий рахунок оформлений на її імя, вона зі своєї пенсії оплачує комунальні платежі. На підставі ст. 203, 225, 215, 216 ЦК України просить суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 22.04.2015 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 959; скасувати реєстрацію, здійснену на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 22.04.2015 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 959; стягнути з відповідача, на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

14.05.2015 року відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 14.05.2015 року, в рамках вжиття заходів забезпечення позову, накладений арешт на квартиру АДРЕСА_3.

Ухвалою суду від 10.06.2015 року зупинено провадження по справі за позовом до розгляду у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя цивільної справи за заявою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4, зацікавлена особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

Ухвалою від 23.11.2015 року, відновлено провадження по справі у звязку з тим, що 19.11.2015 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільна справа за заявою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4, зацікавлена особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, залишена без розгляду.

Ухвалою від 05.01.2016 року, зупинено провадження по цивільній справі до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_7, яка вибула з процесу у звязку зі смертю.

Ухвалою від 13.04.2016 року, провадження по справі відновлено.

Ухвалою від 14.06.2016 року, залучено до участі у справі ОСОБА_1, як правонаступника позивача ОСОБА_4, яка вибула з процесу у звязку зі смертю.

Ухвалою суду від 30.06.2016 року по справі призначена посмертна судова психіатрична експертиза, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою від 25.11.2016 року провадження по справі відновлено у звязку з надходженням висновку судово-психіатричного експерта № 559.

Ухвалою суду від 01.08.2017 року по справі призначена додаткова посмертна судова психіатрична експертиза, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

20.03.2018 року до суду надійшли матеріали додаткової посмертної судової психіатричної експертизи.

Відповідно до пп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147I від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.), справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 30.03.2018 року провадження по справі відновлено; ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочате підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача надала клопотання про призначення по справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 11.10.2018 року, відкладено розгляд клопотання про призначення по справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи,до зясування всіх обставин по справі, закрито підготовче провадження.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання про призначення по справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судових засіданнях представник позивача пояснювала, що позовна заява предявлялась за життя ОСОБА_4 і від її імені. Вона заперечувала проти факту дарування, не знала відповідачку ОСОБА_2, до нотаріуса не ходила. Медичні довідки свідчать, що ОСОБА_4 хворіла на хворобу Альцгеймера, оглядалась лікарем психіатром. Паспорт на підставі якого посвідчений договір дарування визнаний недійсним, і в неї був інший паспорт.

У судових засіданнях представник відповідача позов не визнала та пояснила, що окрім договору дарування ще є заповіт. Сама ОСОБА_4 подавала заяву про залишення позову без розгляду. ОСОБА_4 хворіла, і неї були розлади здоровя, але вони не повязані з тим, що вона не розуміла значень своїх дій, і не повязані з психічними захворюваннями. Експертизи не надали висновку, що ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій.

В подальшому представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, підтримує клопотання про призначення по справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи, відмовляється від допиту свідка.

В подальшому представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить у позові відмовити, відмовити у призначенні додаткової експертизи за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 18250 від 28.11.2006 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_4, кожному по 1/2 частині, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно(т.1 а.с.5, 6, 90, 91, 92).

25.08.2013 року помер ОСОБА_5, свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 272903, актовий запис №4665(т.1 а.с.12).

Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до договору дарування, ОСОБА_4, 22.04.2015 року подарувала квартиру АДРЕСА_5, ОСОБА_2 Договір посвідчений ОСОБА_3А приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за № 959, що також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 7, 83-84, 93).

Відповідно до тексту договору дарування від 22.04.2015 року, 1/2 квартири АДРЕСА_4, належить ОСОБА_4 на підставі до свідоцтва про право власності на житло № 18250 від 28.11.2006 року, та 1/2 квартири АДРЕСА_4, належить ОСОБА_4 на підставі до свідоцтва про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3А приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 11.03.2015 року за реєстровим № 575.

Виходячи зі змісту ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Також, відповідно до тексту договору дарування, сторони уважно ознайомились зі змістом документу, перебували при здоровому розумінні, ясній памяті, та діяли добровільно, розуміли значення своїх дій, без насильства, усвідомлювали наслідки вчинюваного правочину. Договір прочитаний, зміст його зрозумілий, та відповідає волі. Нотаріусом, особи сторін, дієздатність, та належність майна, встановлена.

12.10.2015 року померла позивач ОСОБА_4, свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 340384, актовий запис №7055(т.1 а.с.124, 126).

Відповідно до довідки восьмої Запорізької нотаріальної контори від 02.04.2016 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4, звернулась ОСОБА_2М.(т.1 а.с. 170).

Згідно до матеріалів спадкової справи № 1/2016 від 05.01.2016 року, до нотаріальної контори, як спадкоємці після смерті 12.10.2015 року спадкодавця ОСОБА_4, звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 (т.1 а.с.181-192).

Згідно до Правового висновку ВСУ у справі за № 6-1531цс16, який зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України суду слід встановити неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, враховуючи сукупність зібраних доказів у справі.

Відповідно до довідки головного лікаря КУ «ОКПЛ»ЗОР від 21.05.2015 року, ОСОБА_4, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, оглянута лікарем психіатром 18.05.2015 року, діагноз: помірно виражена деменція внаслідок хвороби Альцгеймера(т.1 а.с. 70).

Характерні ознаки хвороби Альцгеймера виражені у МРТ(т.1 а.с.71-81, т. 2 а.с. 80).

Відповідно до документів наданих суду, ОСОБА_4 неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами за період з 01.01.2013 року по 01.05.2015 року(т.1 а.с.39-44), за період з 01.01.2013 року по 18.05.2015 року(т.1 а.с.64-69), та були ухвалені відповідні рішення(т.3).

Відповідно до довідки від 26.05.2015 року, ОСОБА_4 неодноразово зверталась з питання поновлення паспорта у звязку з втратою в результаті чого в період часу з 01.01.2013 року, була документована паспортами: 11.10.2013 року, 29.11.2013 року, 28.02.2014 року, 18.07.2014 року (т.1 а.с. 62).

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 559 від 02.11.2016 року, винести остаточне експертне рішення чи хворіла ОСОБА_4 на психічне захворювання під час укладання та підписання договору дарування та чи могла вона розуміти значення своїх дій та керувати ними, не представляється можливим(т.2 а.с. 20-28).

Відповідно до виписок з медичної картки №6161, 8475, ОСОБА_4 страждала на захворювання у вигляді головного болю, слабкість у кінцівках, порушення мови, емоційну лабільність, підвищена втомленість, хиткість при хотьбі, запаморочення(т.2 а.с.82-83)

Відповідно до висновку комісійної додаткової посмертної судово психіатричної експертизи № 1 від 25.01.2018 року, визначити психічний стан ОСОБА_4 і вирішити відносно неї експертні питання на період складання договору дарування квартири від 22.04.2015 року, не представилось можливим(т.2 а.с. 151-153).

Суду не надано достатніх, в сенсі ст. 80 ЦПК України, доказів, що ОСОБА_4 у момент вчинення оспорюваного правочину перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та(або) не могла керувати ними.

Матеріали звернення до правоохоронних органів, медична документація, матеріали експертиз, які наявні у матеріалах справи, не свідчать достеменно, що ОСОБА_4 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Посилання позивача, виходячи з тексту та мотивів позову, на заперечення факту дарування квартири будь-кому, заперечення факту звернення до нотаріальної контори, та підписання будь-яких документів, ствердження про те, що вона відповідачку ОСОБА_2, не знає, спростовуються текстом договору дарування від 22.04.2015 року, відповідно до якого сторони уважно ознайомились зі змістом документу, перебували при здоровому розумінні, ясній памяті, та діяли добровільно, розуміли значення своїх дій, без насильства, усвідомлювали наслідки вчинюваного правочину, договір прочитаний, зміст його зрозумілий, та відповідає волі.

Також суд враховує те, що вже після оформлення договору дарування від 22.04.2015 року, ОСОБА_4, у приватного нотаріуса 27.01.2015 року, оформила заповіт на все своє майно на відповідачку ОСОБА_2М.(т.1 а.с. 190).

Посилання на видачу паспортів у звязку з їх втратою, не може слугувати обставиною для визнання правочину недійсним, також з огляду на те, що при оформлені договору дарування від 22.04.2015 року, нотаріусом були встановлені особи, їх дієздатність, та належність майна, а сам договір містить посилання, у тому числі, на реєстраційний номер облікової картки платника податків, як встановлення особи ОСОБА_4

З огляду на викладене, суд не має правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Куруючись ст. 77-80, 89, 229, 141, 158, 247, 263, 354 ЦПК України, ст. 203, 215, 225, 717 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_3, посвідченого 22.04.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрованого у реєстрі за №959; скасування реєстрації; стягнення судових витрат відмовити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2015 року, в рамках вжиття заходів забезпечення позову, з квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 21.02.2019 року.

Суддя: