КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 754/5719/17

провадження № 22-ц/824/3442/2019

05 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

при секретарі Примушку О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою представника Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» - ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року у складі судді Галась І. А.,

встановив:

03.05.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на його користь 114 652,93 грн. матеріальної шкоди, в тому числі інфляційних втрат та 3 % річних, а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 20 000 грн та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05.07.2016 року о 13:00 год. в м. Києві на перехресті вул. М. Закревського та вул. Сабурова водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не зайняв відповідної смуги руху для проїзду перехрестя, проїхав на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного йому на праві власності, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Автомобіль Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить Іноземному підприємству «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на праві власності. На час ДТП водій ОСОБА_2 був працівником цього підприємства.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №13214 від 16.09.2016 року, сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 145 117,65 грн; вартість відновлювального ремонту (155 817,60 грн.) перевищує вартість автомобіля до ДТП (145 117,65 грн), тому автомобіль вважається фізично знищеним. Згідно звіту №13214/1 вартість пошкодженого автомобіля складає 48 297,17 грн.

Відповідно до п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких підстав матеріальна шкода складає 96 820,48 грн (145 117,65 грн - 48 297,17 грн).

Крім цього, позивач поніс витрати на проведення оцінки матеріального збитку на загальну суму 3 600 грн.

Відшкодувати шкоду у добровільному порядку відповідач відмовився.

У відповідності до ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача також інфляційні втрати в сумі 11789,36 грн та 3% річних -2 443,09 грн.

Зазначив, що неправомірними діями водія відповідача йому було заподіяно також моральну шкоду, розмір компенсації якої, з урахуванням характеру заподіяних збитків та ступеня вини відповідача, він оцінив у сумі 20 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 96 820,48 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 968 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі представник Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» - Коєва М. С. просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в частині задоволення вимог на суму 96 820,48 грн, як незаконне та необґрунтоване, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково на суму 68 470,86 грн. В решті рішення суду залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП за участі автомобіля відповідача, в розмірі різниці між вартістю автомобіля позивача на момент ДТП та залишковою вартістю такого автомобіля після ДТП.

Як з оцінки, наданої позивачем, так і з висновку судової експертизи випливає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує ринкову вартість на момент ДТП, натомість позивач здійснив ремонт свого автомобіля, при цьому доказів вартості такого ремонту суду не надано.

Враховуючи викладене, при вирішенні даного спору підлягала застосуванню стаття 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а не стаття 29 цього Закону.

Отже, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача в повному обсязі, залишити без змін судове рішення в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 96 820 грн та скасувати це рішення по суті інших позовних вимог, у задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено. Також просить повернути витрати за завідомо неправдивий висновок судового експерта, який складений з багатьма порушеннями.

При дослідженні висновку судового експерта судом проігноровано заперечення його представника в тій частині, що вказаний висновок складений з порушенням п.4.4(н), 8.5,8.5.13 Методики, що призвело до розрахунку вартості відновлювального ремонту, який не відповідає обставинам справи, що в свою чергу вплинуло на розрахунок вартості пошкодженого автомобіля станом на 05.07.2016 р.

Так, вартість відновлювального ремонту не відповідає реальним обставинам справи та цінам на дату ДТП (05.07.2016 р.). Експерт під час складання ремонтної калькуляції №В-680/18 від 23.03.2018 застосував вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт згідно рекомендацій довідника "Бюлетень автотоварознавця" для Київського регіону, а саме 180,00 грн/г. для ремонтних робіт та 185,00 грн/г. для робіт пофарбування (підстава: Бюлетень автотоварознавця, №90, 2016). При цьому на момент ДТП діяв "Бюлетень автотоварознавця" №89, 2016. Взявши вартість нормо-годин станом на серпень 2016 року, експерт розрахував вартість відновлювального ремонту за цінами на запасні частини станом на 06 березня 2018 року, чим не виконав вимоги ухвали суду від 07 грудня 2018 року.

Також зазначив, що експертом в ремонтну калькуляцію №В-680/18 включено деталі, які відсутні в протоколі огляду від 15.09.2016 р., помилково враховано у вартість ремонту склопідіймач без двигуна передній лівий - 8 582,22 грн, панель нижня крила переднього правого - 17 654 грн, враховуючи, що права сторона не була пошкоджена при ДТП. Декоративна накладка дверей передніх лівих - 4 739,58 грн та декоративна накладка дверей задніх лівих - 3 981,24 грн взагалі не підходять до його автомобіля, оскільки відносяться до іншої моделі.

Допущені експертом порушення свідчать про те, що висновок №680/54-18 є недостовірним доказом в розумінні ст.79 ЦПК України, оскільки з його змісту неможливо встановити дійсні обставини справи.

Зазначив, що звіт №13214 (53-76) від 16.09.2016 та звіт №13214/1 від 16.09.2016 є належними та достовірними доказами в справі, які повністю відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, допитавши експерта Берегового С. В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга щодо скасування судового рішення в частині задоволення вимог на суму 96 820,48 грн та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог на суму 68 470,86 грн підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що 05.07.2016 року в 13:00 год. в м. Києві на перехресті вул. М. Закревського та вул. Сабурова сталася ДТП, в результаті якої з вини працівника Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу.

З висновками суду першої інстанції в частині встановлених обставин справи щодо факту заподіяння шкоди позивачу з вини водія відповідача, покладення обов`язку відшкодування майнової шкоди саме на Іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», як на власника джерела підвищеної небезпеки, працівником якого було заподіяно шкоду позивачу, сторони погодились, а тому в цій частині ухвалене по справі судове рішення не перевіряється.

При визначенні розміру заподіяної майнової шкоди суд першої інстанції виходив з положень ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ринкової вартості пошкодженого автомобіля на момент ДТП, визначеної експертом у висновку за наслідками проведення автотоварознавчої експертизи №680/18-54 від 27.03.2018 року, в межах заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Учасники справи не заперечували проти тієї обставини, що внаслідок ДТП автомобіль позивача вважається знищеним, а позивач має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку, що розмір відшкодування повинен визначатися виходячи з вартості автомобіля на момент ДТП.

Допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру заподіяної шкоди, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

На підтвердження розміру заподіяного матеріального збитку позивачем надано звіт автотоварознавчого дослідження оцінювача О.М. Лепіски про визначення вартості матеріального збитку №13214 від 16.09.2016 (а.с. 53- 57 т.1).

Відповідно до вказаного звіту, ринкова вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Mercedes-Вenz E300D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 145 117,65 грн.

Відповідно до звіту №13214/1 по незалежну оцінку вартості майна від 16.09.2016 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , ринкова вартість легкового автомобіля Mercedes-Benz E300D, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП (05.07.2016) становить 48 297,17 грн (а.с.27-38 т.1).

З огляду на те, що відповідач не погодився з розміром матеріальної шкоди, вказаної у звіті про визначення вартості матеріального збитку №13214 від 16.09.2016 та з вартістю пошкодженого ТЗ згідно звіту №13214/1 про незалежну оцінку вартості майна, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ Берегового С. В. за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №680/18-54 від 27.03.2018 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику легкового автомобіля «Мercedes-Benz E300D, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок скоєння ДТП 05 липня 2016 року, складає 104 961,42 грн.

Вартість легкового автомобіля «Мercedes-Benz E300D, державний номер НОМЕР_2 , станом на момент після ДТП 05 липня 2016 року складала 36 490,56 грн (а.с.112-119 т.1).

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги висновок судової експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що експерт ОСОБА_6 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. При цьому сторони не скористались своїм правом заявити клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи.

Разом з тим, судом першої інстанції не було наведено мотивів відхилення доказів, наданих позивачем, а також доводів останнього щодо незгоди з висновком судової експертизи.

З метою перевірки доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, в суді апеляційної інстанції було допитано експерта ОСОБА_6 , висновок якого було покладено в основу судового рішення.

Експерт пояснив, що при проведенні експертизи експертом визначалась ринкова вартість згідно офіційного додатка до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, "Бюллетень автотовароведа, выпуск 90, 2016".

Останній погодився, що при складанні калькуляції було допущено ряд технічних помилок, які призвели до отримання менш релевантного результату розрахунку проміжних величин, в даному випадку вартості відновлювального ремонту та її складових, що в подальшому вплинуло на кінцевий результат, а саме: база даних на запасні частини була взята від 06.03.2018, а потрібно було брати станом на дату ДТП, або максимально приближену до цієї дати; також були взяті накладки дверей лівих з іншими каталожними номерами, які не відповідали каталожним номерам деталей, які необхідно було замінити; накладка крила переднього правого не потребувала заміни, натомість накладка крила переднього лівого потребувала заміни.

Відповідно до ч.2 ст.113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідач Іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», будучи обізнаним з допущеними судовим експертом помилками при складанні висновку (а.с. 106 т.2), в судове засідання не з`явився, клопотання про призначення у справі повторної експертизи не заявив.

Позивач просив при вирішенні спору взяти до уваги надані ним докази, а саме звіт про визначення вартості матеріального збитку №13214 від 16.09.2016 та звіт №13214/1 про незалежну оцінку вартості майна. Клопотання про призначення у справі повторної експертизи не заявляв.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні розміру заподіяної шкоди необхідно взяти до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку №13214 від 16.09.2016 та звіт №13214/1 про незалежну оцінку вартості майна, належність та допустимість яких не спростована відповідачем.

Враховуючи, що відповідно до вищевказаних доказів ринкова вартість автомобіля на дату ДТП становила 145 117, 65 грн, а після ДТП - 48 297,17 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заподіяна матеріальна шкода в розмірі 96 820 ,48 грн ( 145 117,65 грн - 48 297,17 грн).

Судом першої інстанції правильно визначено суму судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - 968, 20 грн, а тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що позивачем не було подано апеляційної скарги на судове рішення в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування витрат на проведення оцінки матеріального збитку, 3% річних та інфляційних втрат, відшкодування моральної шкоди, рішення суду першої інстанції у вказаній частині не може бути предметом апеляційного розгляду.

Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат на проведення судової експертизи, яка була визнана судом необґрунтованою, а тому вимога останнього про їх відшкодування задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Іноземного підприємства «Кока-кола Беверіджиз Україна» на користь ОСОБА_1 матеріального збитку в розмірі 96 820 ,48 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Іноземного підприємства «Кока-кола Беверіджиз Україна» ( , місцезнаходження: 07442, Київська область, Броварський район, с.м.т. Велика Димерка, 51 км Санкт-Петербурзького шосе) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 96 820, 48 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк