Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7688/18
Номер провадження: 2-о /225/11/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.,

за участю

секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька Донецької області цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Донецька обласна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року представник заявника ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи Донецька обласна рада звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказала, що заявник ОСОБА_2, є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 14 вересня 2014 року. ОСОБА_2, проживав за адресою своєї реєстрації з 26 січня 1993 року. Його померла мати - ОСОБА_3 зареєструвала своє місце проживання та фактично почала проживати разом із заявником за однією адресою у кв.№1 будинку №5 по вул. Янісольській у м. Донецьку Донецької області, частина якої належить заявнику на праві приватної власності з 15 травня 2007 року, що вбачається, як зі штампу у паспорті ОСОБА_3, так і з даних, що містяться у домовій книзі.

07 листопада 2018 року заявник звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, оскільки мав намір отримати у спадок грошові вклади, які належали його матері. Однак, нотаріус надав йому лист-розяснення в якому зазначив, що, не в змозі відкрити спадкову справу, оскільки заявником не надано документів, які можуть підтвердити факт його спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отримання довідки компетентного органу про підтвердження місця реєстрації спадкодавця та спадкоємця за однією адресою, як запропоновано нотаріусом, наразі неможливо, оскільки м. Донецьк є непідконтрольною Україні територією.

Заявник є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, інших спадкоємців немає.

У звязку з чим, заявник вимушений звернутись до суду і просить суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлою 14.09.2014 року, в період часу з 15 травня 2017 року і по день смерті його матері.

В судове засідання заявник та його представник не зявилися, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, підтримали заявлені вимоги, просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Донецької обласної ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-НО №808729 від 16.09.2014 року ОСОБА_3 померла 14.09.2014 у м.Донецьк.

Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з банківського вкладу (депозиту) відповідно до договору №14373345 від 12.03.2012 у ПАТ «Перший Український ОСОБА_4».

На підтвердження родинних зв'язків заявника з померлою ОСОБА_3 суду надано копію свідоцтва про народження серії І-ВС №428738 від 17.12.1975 року.

З листа «Інформація за результатами розгляду заяви» Державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори за №_4316_/01-16 від 07.11.2018 вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з заявою до Першої маріупольської державної нотаріальної контори, на що йому повідомили, що строк для прийняття спадщини після смерті 14 вересня 2014 року ОСОБА_3 ним пропущено. Та зазначено перелік документів, які потрібно надати для заведення спадкової справи.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру № 53984271 від 07.11.2018 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Однак заявник ОСОБА_2 не може надати нотаріусу для заведення спадкової справи документи, які можуть підтвердити факт його спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отримання довідки компетентного органу про підтвердження місця реєстрації спадкодавця та спадкоємця за однією адресою, як запропоновано нотаріусом, наразі неможливо, оскільки м. Донецьк є непідконтрольною Україні територією.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 місцем відкриття спадщини є останнє місце реєстрації спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Пунктом 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пятастатті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що з 15.05.2007 року по день смерті заявник проживав разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1.

Факт постійного проживання заявника з спадкодавцем ОСОБА_3 на момент її смерті підтверджуються Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1439- від 05.09.2017, копією паспорта матері ОСОБА_3 серії ВК 995061, виданого 27.04.2013 року Пролетарським РС у м.Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області, в яких зазначена одна й та сама адреса реєстрації: АДРЕСА_2, Договором банківського вкладу (депозиту) № 14373345 від 12.03.2012 року, та іншими документами, що отримані заявником за місцем проживання у звязку з оформленням свідоцтва про смерть матері ОСОБА_3

Таким чином, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд вважає доведеним факт того, що заявник ОСОБА_2проживав однією сімєю з матірю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а тому вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 3, 13, 17, 18, 258, 259, 263, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 (адреса: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Перемоги, 129/24), яка діє в інтересах ОСОБА_2 (місце реєстрації: Донецька область, м.Донецьк, вул.. Янісольська, 5/1), заінтересована особа Донецька обласна рада (Донецька область, м.Маріупіль, пр.Нахімова, 86), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в період з 15 травня 2007 року і на день смерті матері ОСОБА_3, яка померла 14 вересня 2014 року (на час відкриття спадщини), постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: Донецька область, м.Донецьк. АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: