РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участі секретаря судових засідань Ющук О.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу № 569/23618/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти в розмірі 2000 грн, починаючи з дати подання позовної заяви і на весь період навчання в Технічному коледжі Національного університету водного господарства та природокористування, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він народився 17.11.2000 року, тобто станом на даний час він є повнолітнім . Він є студентом Технічного коледжу Національного університету водного господарства та природокористування. Потребує матеріальної допомоги, вважає, що батько спроможний надавати йому допомогу. Просить позов задоволити.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, вказавши, що не заперечує проти надання матеріальної допомоги синові, однак вважає суму 2000 грн. аліментів обтяжливою та непідйомною для нього, з урахуванням того, що на даний час він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень, а до січня 2019 року - 3723 (три тисячі сімсот двадцять три) гривні.

Крім того, 28 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Також, в нього на утриманні перебуває неповнолітня донька дружини від першого шлюбу -- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є дитиною з інвалідністю з дитинства. Дружина також не має можливості забезпечувати сім'ю, тому що є опікуном дитини-інваліда та здійснює нагляд за нею (діагноз: дитячий церебральний параліч). Захворювання дитини вимагає проведення періодичних (1 раз на 4 місяці) реабілітаційних заходів, останні з яких проводилися в КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня», витрати на які складають в середньому 3000 (три тисячі) гривень. Також, їх дитині, враховуючи її лікарський діагноз, інколи проводяться хірургічні втручання, останнє проводилося влітку 2018 року в КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» і його вартість склала близько 10000 (десять тисяч) гривень. Періодично він також повинен надавати допомогу своїм мамі та бабусі, які є пенсіонерами.

Крім того, на даний час він з сім'єю проживає в квартирі, що на праві приватної власності належить його мамі - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сплачує щомісячно всі комунальні платежі (водопостачання, електропостачання, утримання будинку), які на даний час складають в середньому 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Враховуючи вшценаведене, вказує, що він не відмовляється від утримання свого повнолітнього сина, однак вважає необхідним, достатнім для забезпечення потреб сина у зв'язку з навчанням та таким, що він має можливість надати, розмір аліментів в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно. Просить позов ОСОБА_4 задоволити частково.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, викладені у позовній заяві та просив їх задоволити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, посилаючись на ті обставини, які викладені ним у відзиві.

З»ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином відповідача ОСОБА_3 (а.с. 3).

ОСОБА_4 є студентом Технічного коледжу НУВГП (І рівень акредитації). Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою №3729 від 19.11.2018 року (а.с. 4).

По даній справі встановлено, що ОСОБА_4 досягнув повноліття, однак не досягнув 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька.

Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, дбати про здоров'я та матеріальний добробут дитини, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень.

В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов»язку відповідача ОСОБА_3 піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина ОСОБА_4, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов'язок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу. Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Суд враховує, що відповідач 28 серпня 2015 року з ОСОБА_5 уклав шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 На утриманні відповідача перебуває неповнолітня донька дружини від першого шлюбу -- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є дитиною з інвалідністю з дитинства, що підтверджується посвідченням НОМЕР_5 та медичним висновком № 61 про дитину-інваліда віком до 18 років дитячої міської поліклініки № 1 Кіровоградської міської ради.

З оглянутої в судовому засіданні довідки про доходи № 3 відповідач офіційно працевлаштований згідно трудового договору з приватним підприємцем ОСОБА_8 та отримує заробітну плату в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень, а до січня 2019 року - 3723 (три тисячі сімсот двадцять три) гривні.

Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому ним розмірі. Докази, на які він посилається жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу, а саме в розмірі 2000 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає розумним та достатнім стягнути аліменти із відповідача на користь ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з часу пред'явлення позову і на весь період навчання в Технічному коледжі Національного університету водного господарства та природокористування до 30.06.2020 року, але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Згідно і ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184, 185, 199, 200 Сімейного Кодексу України,ст. ст.4, 5,10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 198, 200, 263-265,430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, починаючи 12 грудня 2018 року і на весь період навчання в Технічному коледжі Національного університету водного господарства та природокористування до 30.06.2020 року, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_2

Суддя