САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2769/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.01.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності у порядку набувальної давності,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності у порядку набувальної давності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5 11.09.2003 року за №2201 та зареєстрованого ДМБТІ 06.10.2006 року, її матері - ОСОБА_6 належала квартира №62 в корп.2 буд.1 по вул. В. Симоненко у м. Дніпро. 29.03.2005 року її мати померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Спадкоємцями, що прийняли спадщину були, крім неї, її сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_1 Деякий час вона намагалася здійснити спільне оформлення спадкових справ, однак відповідачі відмовилися. Після спливу 10 років зі смерті матері вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення документів, однак їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.09.2015 року лише на 1/3 частину спірної квартири. Як їй було розяснено, незважаючи на те, що брат з сестрою не отримали свідоцтва, вони все одно є спадкоємцями, та спадщина належить їм з моменту відкриття спадщини. Так на протязі більш ніж 12 років спірне житлове приміщення квартира №62 в корп.2 буд.1 по вул. В. Симоненко в м. Дніпро, знаходиться в одноособовому, постійному, відкритому, та безперервному володінні позивача, її постійне та єдине місце проживання, вона сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт тощо. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/3 частин квартири №62 в корп.2 буд.1 по вул. В. Симоненко в м. Дніпро, загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м.

31.05.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено до судового розгляду.

30.10.2017 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було надано окреме доручення компетентному суду РФ про вручення копій процесуальних документів та про проведення окремих процесуальних дій, провадження по справі зупинено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених в позовні заяві.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що спілкується з сестрою, відповідачем по справі, остання не заперечує проти передачі своїх спадкових прав на її користь. З братом, відповідачем по справі не спілкуються, він проживає на території РФ.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, надіслала на адресу суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, у звязку з чим суд вважає за можливе у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Представник третьої особи Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2005 року померла ОСОБА_6, мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 009802 від 12.04.2005 року (а.с. 10).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме, квартиру №62 у корп.2 буд.1 по вул. Василя Симоненко у м. Дніпро, що належала їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 11.09.2003 року за №2201 та зареєстрованого в ДМБТІ 06.10.2006 року (а.с. 4-5).

Як вбачається із копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_8

Таким чином, і позивач, і відповідачі, як спадкоємці першої черги, прийняли у встановлені законом порядок і строк спадщину після смерті їх матері ОСОБА_6

24.09.2015 року позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про спадщину за законом на 1/3 частину квартири №62 в копр.№2 будинку №1 по вул. Таманській у м. Дніпропетровську (а.с.79).

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_8 свідоцтва на право на спадщину на належні їм частки спірної квартири не отримали.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що більш ніж 12 років спірне житло знаходиться в її одноособовому, відкритому та безперервному володінні, а тому вона є добросовісним набувачем 2/3 частин спірного майна.

Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже за для вірного вирішення спору, підлягає встановленню факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

В даному випадку, позивач, протягом тривалого часу проживаючи в квартирі, що є спадковим майном після смерті матері, не могла не знати, що існують інші, відомі їй спадкоємці, що прийняли спадщину, і набути право власності за набувальною давністю у нею не буде підстав.

Крім того, як вбачається із матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6, з вересня 2006 року по червень 2008 року в проваджені Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ спадкового майна (а.с.59), що свідчить про наявність спору між сторонами щодо розподілу спадкового майна та спростовує доводи позивача про добросовісність заволодіння спірним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317, 328, 344, 1268-1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн.) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, іпн.) та ОСОБА_3 (Російська Федерація, АДРЕСА_3), треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора (м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд.3) та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) про визнання права власності у порядку набувальної давності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев