ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №587/2145/18

Провадження № 22-ц/816/560/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Собини О.І.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника - адвоката Шарикіна Юрія Вікторовича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року в складі судді Дашутіна І.В., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 січня 2009 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, станом на 24 червня 2018 року у неї виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 15924,22 грн, з яких: 1929,88 грн - за тілом кредиту, 5697,03 грн - за відсотками за користування кредитом, 7062,82 грн - за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 734,49 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 14689,73 грн заборгованості та 1762 грн витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

В іншій частині позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволення вимог позову АТ КБ «ПриватБанк, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Шарикіна Ю.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що він має право на стягнення з відповідача всіх сум, заявлених у позові, оскільки між сторонами у справі не було укладено кредитного договору у встановленій законом формі.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе кредитні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, тому на користь банку підлягають стягненню тіло кредиту, відсотки та пеня у заявленому розмірі, а нараховані банком штрафи не підлягають стягненню, оскільки пеня і штрафи є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, тому одночасне їх стягнення заборонене Конституцією України.

Проте, повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9).

Також, при укладенні кредитного договору - 23 січня 2009 року ОСОБА_1 було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить істотні умови кредитування, а саме: розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами - 1,9 % у місяць або 22,8 % річних, порядок нарахування та розмір комісії, а також пені та штрафів на випадок порушення позичальником умов договору (а.с. 10).

Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку при укладенні кредитного договору 23 січня 2009 року відповідачем особисто не підписаний (а.с. 11-25).

Факт видачі кредитних карток та користування кредитними коштами підтверджується розрахунком кредитної заборгованості та випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 та останньою не спростовано належними доказами (а.с. 6-8, 65-67).

Як встановлено, ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 24 червня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 15924,22 грн, з яких: 1929,88 грн - за тілом кредиту, 5697,03 грн - за відсотками за користування кредитом, 7062,82 грн - за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 734,49 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Також, виконання грошового зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов'язання.

Таким чином, між сторонами у справі 23 січня 2009 року було укладено кредитний договір в належній формі, шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви та довідки про умови кредитування, у яких сторонами було погоджено, зокрема, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, умови застосування неустойки (пеня, штрафи) за порушення грошового зобов'язання та їх розмір.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача та користь банку заборгованості за тілом кредиту та пені у заявленому розмірі.

Що стосується стягнення заборгованості з відсотків за користування кредитними коштами, то колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для задоволення цих вимог банку у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом на поточну заборгованість, виходячи зі ставки 22,8 % річних, з 01 січня 2013 року - 30 % річних, з 01 вересня 2014 року - 34,8 %, а в подальшому, виходячи з 43,2 %.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про ознайомлення відповідача зі збільшеними розмірами процентної ставки, які б містили його підпис, банком суду надано не було.

Тому проценти за користування кредитними коштами у такому випадку мають нараховуватися банком, виходячи із процентної ставки у розмірі 22,8 %, тобто відповідно до відсоткової ставки, що була погоджена сторонами в кредитному договорі.

Отже, розмір процентів за користування кредитними коштами, що підлягають стягненню за період з 24 березня 2014 року - дня, коли банк почав нараховувати заборгованість з відсотків згідно з наданим розрахунком, до 24 червня 2018 року - дня, станом на який позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, становить 1898,17 грн, виходячи із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1929,88 грн, відсоткової ставки 22,8 % річних та кількості днів прострочення - 1553 день, що розраховується наступним чином: 1929,88 х 22,8 % : 360 х 1553 = 1898,17.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками підлягає зміні на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1898,17 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, тому підстав для його скасування немає.

Клопотання АТ КБ «ПриватБанк» від 21 лютого 2018 року про приєднання до матеріалів справи нових доказів, які не були надані суду першої інстанції, без обґрунтування причин і подання доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, зокрема, витягів з банківського програмного комплексу щодо номерів виданих відповідачу карток та строк їх дії, а також щодо тарифного плану та назви картки, не підлягає задоволенню, оскільки вони подані до суду апеляційної інстанції з порушенням порядку, встановленого ст. ст. 360, 365 ЦПК України, а тому, враховуючи положення ч. ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України, знаходяться поза межами розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом ухвалення в цій частині нового судового рішення.

Враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1205,06 грн компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 683,50 грн компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором змінити та прийняти в цій частині постанову.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10890,87 грн, яка складається з: 1929,88 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1898,17 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7062,82 грн - пеня.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» компенсацію судового збору у розмірі 1205,06 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 683,50 грн компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина