ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9205/18Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/601/19 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Іванюти О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/9205/18 за апеляційною скаргою Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., по справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання в аспірантурі.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначав, що у наказом ректора ВУЗу від 22.10.2013 року відповідач був зарахований до аспірантури з відривом від виробництва за державним замовленням до Київського національного університету імені Тараса Шевченка за спеціальністю «фізика твердого тіла» з 01.11.2013 року; з відповідачем було укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення № 60 від 01.11.2013 року. Позивач зазначав, що наказом ректора від 15.03.2016 р. №152-34, ОСОБА_1 відраховано з аспірантури з відривом від виробництва з 29.02.2016 р., у зв`язку з невиконанням індивідуального плану роботи без поважних причин.

Відповідно до п.1) Угоди аспірант зобов`язувався дотримуватися усіх умов Положення про підготовку науково педагогічних та наукових працівників. В разі відрахування за невиконання індивідуального плану без поважних причини, зобов`язується відшкодувати університету вартість навчання, згідно з діючим законодавством.

Однак відповідач добровільно відмовився відшкодувати витрати, понесені університетом на його навчання, у зв`язку із чим позивач просив стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 153 055грн.40 коп. та понесені КНУ судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року в задоволенні позову Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 153055, 4 гривень відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від Київського національного університету імені Тараса Шевченка поступила апеляційна скарга в якій позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

У доводах апеляційної скарги зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування усіх обставин справи. Скаржник вказує, що судом першої інстанції не враховано про існування договірних зобов`язань між сторонами , посилаються на ст.629 ЦК України відповідно до якої договір є обов`язковим до виконання сторонами . Вважає , що судом не взято до уваги норми закону, які регулюють обов`язок відповідача виконати зобов`язання за договором, через що зроблені не вірні висновки у справі.

Крім того,скаржник вказує, що суд першої інстанції помилково послався на ЗУ "Про вищу освіту"№1556-VII від 01 липня 2014 року, яким визначався новий порядок проходження навчання в аспірантурі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач вважає, що апеляційна скарга Київського національного університету імені Тараса Шевченка є безпідставною і такою що не підлягає до задоволення. Вказує, що судом першої інстанції враховано усі обставини,на які посилається в апеляційній скарзі позивач. Зокрема вважає вірними висновки суду першої інстанції, що Постанова КМУ №309 від 01.03.1999 року, а саме п.22 цієї постанови, була не чинна станом на дату звернення до суду з позовними вимогами, а тому позовні вимоги позивача не мали правових підстав передбачених Законом.

Також відповідач вказує, що позивач не надав доказів, що ОСОБА_1 має якийсь намір реалізувати право на повторний вступ до аспірантури, що є необхідною умовою відшкодування витрат на навчання за держзамовленням. Зазначає, що будь якого нормативно правового акту, котрим передбачено порядок розрахунку відшкодування вартості витрат на навчання аспірантів, котрі навчалися за держзамовленням з відривом від виробництва, і були відраховані за невиконання індивідуального плану роботи, в національному законодавстві не існує

Від позивача надійшов відповідь на відзив ОСОБА_1 , однак беручи до уваги те, що він не містить доказів надсилання примірника відповідачу , як це передбачено ст.ст. 178,179 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не може взяти його до уваги.

У судове засідання не з`явився позивач Київський національний університет імені Тараса Шевченка, однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення повістки за штриховим ідентифікатором №677 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання не з`явився відповідач ОСОБА_1. , однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Також, як вбачається з рекомендованого повідомленням про вручення судової повістки, за штриховим ідентифікатором №628 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином його представник адвокат Пономаренко І.А.

Враховуючи норми ч.2. ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 22.10.2013 р. №607-34 було зараховано ОСОБА_1 до аспірантури фізичного факультету університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням за спеціальністю 01.04.07 «Фізика твердого тіла» з 1 листопада 2013 року.

На виконання вказаної норми між аспірантом ОСОБА_1 та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка було укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, від 01.11.2013 р. №60 (далі -Угода).

Згідно п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення.

Відповідно до п. 17 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1.03.1999 р. №309, яке діяло на момент вступу відповідача до аспірантури, взаємозобов`язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу зазначаються в типовій угоді, форма якої визначена цією ж постановою.

Відповідно до Угоди, аспірант ОСОБА_1 зобов`язувався:

1) дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових працівників. В разі відрахування за наслідками атестації, невиконання індивідуального плану без поважних причин, грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку університету відшкодувати вартість навчання згідно з чинним законодавством.

2) оволодіти науковими знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю згідно з обраною спеціальністю;

3) виконати індивідуальний план роботи;

4) звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану;

5) своєчасно подавати відділу підготовки та атестації науково-педагогічних працівників індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи;

6) відпрацювати не менше трьох років у Тернопільському технічному ліцеї Тернопільської міської ради.

Згідно пп. 4. п. 16 та п. 22 Положення, аспірант зобов`язаний виконувати індивідуальний план роботи; аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований, зокрема, через невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Пунктом 22 Положення визначено, що рішення про відрахування аспіранта приймає вчена рада вищого навчального закладу. На підставі рішення вченої ради аспірант відраховується з аспірантури наказом керівника вищого навчального закладу.

Згідно пп. 6 п. 6.15 Статуту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, затвердженого наказом Міністра освіти і науки України від 24.07.2015 р. №802 (далі - Статут), в Університеті утворюються вчені ради Факультетів (інститутів), повноваження яких визначаються Вченою радою Університету, відповідно до цього Статуту. Вчена рада Університету може делегувати частину своїх повноважень вченим радам факультетів інститутів).

На підставі подання завідувача кафедри, у зв`язку із невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, вченою радою фізичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка (протокол №8 від 22. 02. 2016 р. прийнято рішення про відрахування ОСОБА_1 , аспіранта фізичного факультету III року навчання з відривом від виробництва.

Наказом ректора від 15.03.2016 р. №152-34 ОСОБА_1 , аспіранта III року навчання з відривом від виробництва (спеціальність 01.04.07 - фізика твердого тіла) відраховано з 29.02.2016 року зі складу аспірантів фізичного факультету за невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про вищу освіту», фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п. 9.3 Статуту, фінансування Університету здійснюється за рахунок, зокрема, коштів загального фонду державного бюджету.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із Постанови КМУ №261від 23.03.2016року якою передбачено єдину умову щодо обов`язку відшкодування аспірантом чи докторантом витрат на навчання за держзамовленням, а саме реалізація ним права на повторний вступ до аспірантури (ад`юнктури) чи докторантури за державним замовленням. Також, суд першої інстанції зазначив,що чинним законодавством не передбачено обрахунку витрат на підготовку відповідача в аспірантурі з відривом від виробництва за держзамовленням за методом додавання сум середньої вартості підготовки 1 аспіранта, згідно паспортів бюджетних програм на відповідні роки, про що вказує у позивач у доводах позовної заяви.

З вказаним висновком суду колегія суддів не погоджується , виходячи з наступного:

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України ).

Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII) в редакції, чинній на час відрахування відповідача, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок, зокрема, коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства (підпункт 1 пункту 4 Положення).

Відповідно до підпункту 4 пункту 16 Положення аспіранти і докторанти зобов`язані виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика.

За змістом пункту 22 цього Положення аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Між сторонами по справі було укладено Угоду про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, від 01.11.2013 р. №60

За умовами Угоди, аспірант ОСОБА_1 зобов`язувався: дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових працівників. В разі відрахування за наслідками атестації, невиконання індивідуального плану без поважних причин, грубе порушення Правил внутрішнього розпорядку університету відшкодувати вартість навчання згідно з чинним законодавством.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ректора від 15.03.2016 р. №152-34 ОСОБА_1 , аспіранта III року навчання з відривом від виробництва (спеціальність 01.04.07 - фізика твердого тіла) відраховано з 29.02.2016 року зі складу аспірантів фізичного факультету за невиконанням індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин

Колегія суддів вважає, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та типової угоди про підготовку аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва, за рахунок державного замовлення, тобто він порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання.

Дана правова позиція закладена у постанові Великої Палати Верховного Суду №755/7554/18 від 29 травня 2019 року .

Враховуючи наведені обставини, вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат за навчання у розмірі 153 055 грн. 40 коп. є обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи, а тому підлягають до задоволення.

При цьому, виходячи із розміру заявленої позивачем суми у розмірі 153055, 4 грн. суд апеляційної інстанції виходить з того, що напрями використання бюджетних коштів, що спрямовуються на досягнення мети та забезпечують виконання завдань університету, визначаються паспортом бюджетної програми, який щорічно затверджується у порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 № .098 «Про паспорти бюджетних програм».

Так, паспортом бюджетної програми університету, що затверджується спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України щорічно, визначаються середні витрати на підготовку 1 аспіранта, який навчається з відривом від виробництва, у поточному році.

Згідно паспортів бюджетної програми на 2013-2016 роки, середня вартість підготовки 1 аспіранта становила:

у 2013 році-58 307,3 грн;

у 2014 році - 62 107,6 грн

у 2015 році-68 907,4 грн

у 2016 році - 73 935,2 грн.

Отже, вартість підготовки відповідача склала: 2 місяці 2013 року - 9717,9 грн.;

2014 рік-62107,6 грн.;

2015 рік-68 907,4 грн.; 2 місяці 2016 року - 12 322,5 грн.

Всього разом- 153 055,4 грн.

Таким чином, з`ясувавши, що відповідач всупереч укладеній між сторонами угоді про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення не виконав індивідуального плану без поважних причин, у результаті чого останнього відраховано з аспірантури Університету, рішень позивача, яким вирішено питання про відрахування його з аспірантури в установленому порядку не оскаржив, приходить до висновку , що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню вартість навчання згідно з умовами укладеної між сторонами угоди від 01 листопада 2013 року в розмірі, заявленому позивачем і, розрахованому, виходячи із встановленого бюджетною програмою за відповідний період суми середніх витрат на одного аспіранта, який навчається з відривом від виробництва, і який відповідачкою не спростовано.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення , яким задовольнити позовні вимоги Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення коштів

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, то є підстави для зміни розподілу судових витрат.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Київського національного університету імені Тараса Шевченка необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2295 грн. та за апеляційний розгляд справи в сумі 3444грн., а разом 5739 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.367,376, 381-384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка (вул. Володимирівська, 60, м.Київ, ) 153 055 грн. 40 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка 5739 грн. 40 коп. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 03 вересня 2019 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Хома М.В.

Судді: Щавурська Н.Б.