ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 636/3077/18

Провадження № 22-ц/818/3040/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хорошевського О.М.,

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року,

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати незаконними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у внесенні змін до договорів оренди землі від 21.06.2014 року (кадастрові номери - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3, НОМЕР_4) які укладені між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 , а саме: визначити в них «Орендодавцем» Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а «Орендарем» ОСОБА_1 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 21 червня 2014 року між її чоловіком ОСОБА_2 та Головним управлінням Держземагенства у Харківській області були укладені договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею7,000 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 25,9194 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_5 площею 41,6235 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_6 площею 112,2407 га, які розташовані за межами населеного пункту с. Юрченкове, на території Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області і надавалися орендарю для ведення фермерського господарства строком на 49 років. Право оренди земельних ділянок за вказаними договорами було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_2 був засновником фермерського господарства (ФГ) «Оніка», яке використовувало вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Вона, ОСОБА_1 , як спадкоємець, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку належної ОСОБА_2 двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Крім того, вона є членом ФГ «Оніка».

Пунктом 40 договорів оренди земельних ділянок зазначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовували земельну ділянку разом з орендарем.

Прийнявши спадщину після смерті чоловіка, маючи намір використовувати вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства на умовах, визначених договорами оренди земельних ділянок, вона 23.06.2018 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з пропозиціями щодо внесення змін в ці договори в частині визначення в договорах «Орендодавцем» - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а «Орендарем» - її, ОСОБА_1 . Однак листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.07.2018 року № Р-8132/0-5870/0/95-18 їй було відмовлено у внесенні вказаних змін до договорів оренди земельних ділянок із зазначенням, що нею не додані документи щодо успадкування орендованих ОСОБА_2 земельних ділянок та запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови спадкоємцю ОСОБА_1 у внесенні змін до договорів від 21.06.2014 року оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею7,000 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 25,9194 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_5 площею 41,6235 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_6 площею 112,2407 га, які укладені між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині визначення в договорах «Орендодавцем» - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а «Орендарем» - ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держземагенства у Харківській області звернулося до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зі змісту свідоцтва про спадщину не вбачається що ОСОБА_1 успадкувала право на оренду земельних ділянок. Із заявою до нотаріуса про прийняття в якості спадщини прав оренди на спірні земельні ділянки ОСОБА_1 не зверталася. Крім того, судом не звернуто увагу на те, що позивач обрала невірний спосіб захисту.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що дії Головного управління Держземагенства у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 розглянути її пропозиції про зміну сторін у договорі оренди права власності на їх правонаступників не відповідає вимогам чинного законодавства тому вважав за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам цивільного процесуального закону відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що 21 червня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та орендарем ОСОБА_2 були укладені договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею7,000 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 25,9194 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_5 площею 41,6235 га; земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_6 площею 112,2407 га, які розташовані за межами населеного пункту с. Юрченкове, на території Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області і надавалися орендарю для ведення фермерського господарства строком на 49 років з правом пролонгації та з оплатою орендної плати в розмірі, визначеному в п.п.9-13 договорів (а.с. 32).

Право оренди земельних ділянок за вказаними договорами було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з цього Реєстру від 22.06.2014 за індексними номерами: 23317858; 23317737; 23317977 та 23317799 ( а.с.33-36).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 був засновником фермерського господарства (ФГ) «Оніка», яке відповідно до листів міськрайонного управління у Чугуївському районі та м. Чугуєві Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.02.2016, від01.02.2017та від 23.01.2018 використовувало вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства (а.с. 37,39-41). Членом ФГ «Оніка» є й позивач ОСОБА_1 ( а.с. 38 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього серії НОМЕР_7 , виданого 18.04.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.14).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 є спадкоємицею 1/6 частки належної ОСОБА_2 двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . При цьому в свідоцтві нотаріусом зазначено, що від 2/3 часток спадкового майна відмовилися на користь ОСОБА_1 дочки спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 16).

За правилами ч.1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 1021 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Дружина померлого - ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги в зв`язку з чим в неї виникло право звернення до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про те, що вона як спадкоємиця першої черги бажає обробляти орендовані чоловіком земельні ділянки.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не надано доказів, що вона відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття в якості спадщини прав оренди на вказані земельні ділянки, а також відсутність відомостей про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про те, що позов не підлягає розгляду в суді, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про спадщину щодо прав оренди на вказані земельні ділянки судова колегія вважає зазначені доводи необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, п. 40 Договорів оренди земельних ділянок укладених між ОСОБА_2 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовували земельну ділянку разом з орендарем.

В до ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До того ж на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надала довідку державного натаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №2607/02-14 від 26.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 єдина особа, що прийняла спадщину після ОСОБА_2 , а також фотокопії свідоцтв про право на спадщину за законом, яка складається з права на оренду 4 земельних ділянок (а.с.148-150,152,154, 161).

В апеляційній скарзі міститься посилання на те, що згідно Наказу Головного управління держгеокадастру у Харківській області від 21.11.2018 року передано Чкалівській селищній обєднаній територіальній громаді в особі Чкалівської селищної ради у комунальну власність 178 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3686,8526 га, які розташовані за межами населених пунктув Чкаловської селищної обєднаної територіальної громади на території Чугуївського району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок.

Згідно додатку до Наказу від 21.11.2018 року земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 підлягають передачі до Чкалівській селищній обєднаній територіальній громаді в особі Чкалівської селищної ради у комунальну власність.

Проте, матеріали справи не містять акту приймання-передачі зазначених земельних ділянок до комунальної власності.

Крім того, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою до Головного управління Держгеокадасту у Харківській області про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок 23.06.2018 року зазначені земельні ділянки перебувала в управлінні Держгеокадасту, тому судом першої інстанції правомірно було визнанно дії останнього незаконними.

Вище викладене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивачем ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту .

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складений 03 липня 2019 року.