Справа № 313/1750/18
Провадження № 2/313/182/2019
22.02.2019 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати відповідачів та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим будинком № 7 по вул. Заводська в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.
Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власником житлового будинку. На теперішній час у зв'язку з оформленням певних соціальних виплат у неї виникають проблеми через той факт, що у будинку зареєстровані, але не проживають син, донька та онука.
Позивачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, але у судове засідання не зявилася. До суду звернулася з письмовою заявою з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки відповідачів у судове засідання ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи ОСОБА_5 звернулася в суд із заявою, у якій просить суд розглянути справу без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд встановив, що позивачка є власницею будинку № 7 по вулиці Заводській в смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, про що свідчить договір купівлі-продажу серії ВМС № 717550 від 30.03.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 6-7, 8).
З 02.12.2014 р. у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а з 28.11.2017 р. відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією домової книги та довідками (а.с. 9-13, 14, 15).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На теперішній час відповідачі не мешкають і не зявляється без поважних причин у будинку позивача понад один рік, то враховуючи положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, в судовому порядку можуть бути визнанні такими, що втратили право користування житлом.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням заяви ОСОБА_1, яка судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, просить залишити за нею.
На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком № 7 по вулиці Заводській в смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.
Судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, залишити за позивачкою.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 25.02.2019 р.
Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_7