Дата документу 21.05.2019
Справа № 320/156/19
Провадження № 2/320/1286/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участі секретаря Діденко Т.Ю.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення факту проживання із спадкодавцем, перебування у родинних відносинах із спадкодавцем та визнання права забудовника на господарсько-побутові будівлі та споруди в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду із позовною заявою, в якій просять встановити факт їхнього постійного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьком ОСОБА_4 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 доводиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рідним батьком, та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право забудовника в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок «А-1», прибудову «а-1», сарай-прибудову «а1-1», сарай «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі з правом пред`явити для прийняття в експлуатацію завершене будівництво вказаного житлового будинку з прибудовою, господарсько-побутових будівель та споруд від імені спадкодавців з правом реєстрації права власності на вказані господарсько-побутові будівлі та споруди. Свій позов позивачі мотивують тим, що їхніми батьками є: мати ОСОБА_3 батько ОСОБА_4 За життя останні отримали в користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій в подальшому побудували житловий будинок. В цьому будинку вони проживали всією родиною на час смерті матері. Після смерті матері позивачі та живий на той час батько ОСОБА_4 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, проживаючи в спадковому будинку, обслуговуючи його та сплачуючи комунальні послуги. В 2007 році позивачі мали намір оформити спадщину, але було з`ясовано, що побудований батьками житловий будинок належним чином не оформлено, тобто, батьки за життя не здали його в експлуатацію та не зареєстрували в органах державної реєстрації право власності. На даний час виникла необхідність в оформленні спадкових прав, однак, після звернення до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено в цьому, оскільки нотаріусу не було надано підтвердження факту проживання позивачів із батьками на момент їх смерті, відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок у АДРЕСА_1 та була виявлена різниця в написанні імені померлого батька та по-батькові позивача ОСОБА_2

Починаючи з початку 1985 року вони всією родиною проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 , однак надати письмовий доказ фактичного проживання разом з батьками у вказаний періоду за адресою спадкового будинку не вбачається можливим, оскільки за такий тривалий час змінилося вже декілька осіб, які виконували обов`язки голови квартального комітету.

Щодо встановлення факту родинних відносин, то у свідоцтві про смерть батька його ім`я записано українською мовою як « ОСОБА_4 ». В інших доданих до позову копіях документів також ім`я батька російською мовою записано як « ОСОБА_4 ». В свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2 російською мовою по-батькові записано « ОСОБА_2 », однак, в паспорті громадянина України з невідомих підстав по-батькові записано « ОСОБА_2 » українською мовою.

Зазначені розбіжності в написанні імені батька та по-батькові позивачки перешкоджають повною мірою реалізувати законне право позивача на спадкування майна і вирішити це питання в позасудовому порядку не вбачається можливим.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Так, відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 батьками позивачів є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с.15-16/.

Позивачкою ОСОБА_1 у зв`язку із укладанням шлюбу було змінено дівоче прізвище « ОСОБА_1 », який в подальшому був розірваний, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв /а.с.17, 18/.

Батьки позивачів з 19.07.1973 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 /а.с.14/.

За життя їхнім батькам на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів № 11/3 від 13.01.1983 була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку та яка 11 травня 1983 року була відведена в натурі під індивідуальне будівництво по АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв.м. /а.с.19,20/.

В подальшому батьку позивачів дану земельну ділянку було передано в безстрокове користування для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, що підтверджується укладеним типовим договором між ОСОБА_4 та виконкомом /а.с.21-23/.

Також, за життя батько позивачів отримав планувальне завдання та побудував будинок, що підтверджується копією експлікації та технічного висновку про можливість оформлення самочинно збудованих будівель та споруд /а.с.23,27/.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 1902 /а.с.12/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 1670 /а.с.13/.

Після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм майно.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є позивачі по справі, як їхні діти.

Оскільки спадкодавці ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спірні правовідносини поширюються вимоги ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Однак, при зверненні позивачки до нотаріальної контори із заявою на оформлення спадщини, їй було повідомлено тому, що на час відкриття спадщини вона не була зареєстрована із померлим за однією адресою, нею не подавалася у встановлений законом строк заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори /а.с.28/.

Згідно до ст. 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практикуу справах про спадкування» від 30.05.2008, №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивачі, як діти померлих, фактично вступили у володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті батьків вони постійно проживали із ними в спадковому будинку на час відкриття спадщини, що підтверджується показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

Так допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що позивачі є рідними сестрами. На момент смерті батьків позивачі проживали разом із ними однією сім`єю у будинку, який побудували вони самі.

Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Васильцової О.П. спадкові справи після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заводилися /а.с.39-41/.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачам необхідно для належного оформлення спадщини.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі спадкодавцями: матір`ю ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьком ОСОБА_4 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків позивачам було відмовлено через ненадання документів, які б підтверджували право власності померлих на нерухомість /а.с.28/.

Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки, як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів № 11/3 від 13.01.1983 року ОСОБА_4 була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку та 11 травня 1983 року вона була відведена в натурі під індивідуальне будівництво по АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв.м. /а.с.19,20/. В подальшому дану земельну ділянку було передано в безстрокове користування для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, що підтверджується укладеним типовим договором між ОСОБА_4 та виконкомом /а.с.21-23/. Також за життя батьком позивачів отримано планувальне завдання та побудовано будинок, що підтверджується копією експлікації та технічного висновку про можливість оформлення самочинно збудованих будівель та споруд /а.с.23,27/.

Отже, враховуючи, що будівництво відбулось на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано у експлуатацію, до позивачів як спадкоємців переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оскільки будинок не введений в експлуатацію за позивачами, які прийняття спадщину, не заявляли про відмову від спадщини, можуть бути визнані майнові права забудовника на об`єкт завершеного будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо позовних вимог про встановлення факту що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводиться ОСОБА_2 рідним батьком, суд приходить до наступного.

Так, у свідоцтві про смерть батька позивачів ОСОБА_4 його ім`я записано українською мовою як « ОСОБА_4 », в усіх інших документах ім`я батька на російській мові зазначено як « ОСОБА_4 ».

Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2 її по-батькові зазначено як « ОСОБА_2 » (російською мовою), однак, в паспорті громадянина України її по-батькові українською мовою зазначено як «ОСОБА_2».

Той факт, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_4 також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та і інша позивачка ОСОБА_1

Отже, наявність розбіжностей в написанні по батькові позивача ОСОБА_2 в свідоцтві про народження та у паспорті перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що в рішенні суду конкретизувати збудовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 споруди у даному випадку немає потреби. Суд повинен лише визнати право забудовника за позивачами, а вже в ході реалізації цього права позивачами компетентні органи будуть вирішувати питання щодо визнання права власності за ними на конкретні будівельні споруди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 219, 220, 334, 635, 1216-1218, 1262, 1268, 1270 ЦК України (2003), ст.529, 549 ЦК УРСР(1963) , ст.ст. 12, 13, 81, 89, 130, 223, 258, 263-265, 315-317 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення факту проживання із спадкодавцем, перебування у родинних відносинах із спадкодавцем та визнання права забудовника на господарсько-побутові будівлі та споруди в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцями ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право забудовника на об`єкти будівництва, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: