Справа № 667/821/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгострах» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,

встановив:

АТ «Страхова компанія «Інгострах», яка є правонаступником ПАТ «Страхова компанія «Інгострах» звертаючись до суду з позовом, просило стягнути із відповідача кошти в розмірі 11 787,65 грн. та судовий збір. Зазначало, що 24.08.2013 року о 11.00 год. на автомобільній дорозі Цюрупинськ-Гола пристань-Скадовськ біля повороту на дачне селище сталося ДТП за участю велосипедиста ОСОБА_1 та транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В результаті зазначеного ДТП було пошкоджено автомобіль Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, причинених пошкодженням транспортного засобу №47ОЕ-09/13 від 30.09.2013 року, складеного ПП Експертиза вартість матеріального збитку становить 11696,35 грн. На момент ДТП між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Інгострах» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.10.2007 року, за яким позивач зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві (п.4.2). Потерпілий, з метою відшкодування шкоди звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахування визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту №И-520 від 25.02.2014 складає 11437,65 грн. Позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 11437,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.02.2014 року. Крім того, АТ «Страхова компанія «Інгострах»було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків у розмірі 350 грн. Відповідно до ст.27 Закону позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В зв`язку із цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який просив задовольнити.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.07.2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.10.2007 року між ПрАТ «Страхова компанія «Інгострах» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № VIW3AN08270006 відповідно до умов якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві (п.4.2).

24.08.2013 року о 11.00 год. на автомобільній дорозі Цюрупинськ-Гола Пристань-Скадовськ біля повороту на дачне селище сталося ДТП за участю велосипедиста ОСОБА_1 та транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В результаті зазначеного ДТП було пошкоджено автомобіль Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 ..

З постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.11.2013 року вбачається, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 пунктів 6.8, 2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР України та ним скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, причинених пошкодженням транспортного засобу №47ОЕ-09/13 від 30.09.2013 року, складеного ПП Експертиза вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 внаслідок пошкодження автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 11696,35 грн.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП, яка відбулася 24.08.2013 року. Такі висновки суду підтверджуються постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.11.2013 року у справі №667/8757/13-ц про адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст.124 КУпАП, стосовно дій ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, що вони мали місце та вчинені ним.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за винних дій ОСОБА_1 автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження.

За загальним правилом ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на те, що ОСОБА_3 безпосередньо вчинив адміністративне правопорушення, яким завдано шкоду, то й відповідальність за спричинену шкоду повинен нести він.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) у пунктах 68-74 вказала наступне.

«68. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

74. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.»

Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі Страхового акту №И-520 від 25.02.2014 складає 11437,65 грн.

Зазначене страхове відшкодування виплачено Страхувальнику в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №647 від 27.02.2014.

Згідно ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення закріплено в ст. 993 ЦК України.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування Страхувальнику, до Страховика (позивача) перейшло право вимоги до відповідальної особи.

Враховуючи викладене вище, той факт, що АТ «СК «Інгосстрах» виплатило страхове відшкодування, отже має право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким,що підлягає частковому задоволенню в розмірі 11437,65 грн.

Що стосується вимог про стягнення витрат на проведення оцінки завданої шкоди автомобілю страхувальника у розмірі 350 грн., то вказані вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю, матеріали справи не містять документального підтвердження понесення вказаних витрат.

Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 378 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 279 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (, п/р НОМЕР_3 у ПАТ КБ «Приватбанк») суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 437,65 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (, п/р НОМЕР_3 у ПАТ КБ «Приватбанк») сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В. Прохоренко