Провадження № 2-о/761/533/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вивчаючи матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, що має дітей,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, що має дітей.

Однак, вивчивши подану заяву, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175-177, 293 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, ч.3 ст.293 ЦПК України передбачено, зокрема, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей

Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду спільну заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Однак, як вбачається із наданих матеріалів, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаються до суду із позовною заявою «про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей», проте дана категорія заяв передбачена ст. 109 СК України та розглядається в порядку окремого провадження, хоча вказано ОСОБА_1 позивачем, а ОСОБА_2 - відповідачем.

Відтак необхідно визначитись із самою спільною заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, яку оформити , вказавши подружжя заявниками.

Разом з тим, суд зауважує, що пунктом 8 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що між сторонами досягнуто письмову угоду щодо проживання сина з матір`ю, а його батько ОСОБА_2 постійно братиме участь у вихованні сина та до досягнення ним повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов його життя, оплату його навчання.

Проте до суду не додано жодних доказів які б підтверджували викладені обставини, оскільки не надано договору, передбаченого ст. 109 СК України.

Також, положеннями ч.8 ст. 43 ЦПК України передбачено, у разі, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника

Натомість, заявником до заяви додані письмові докази, які не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, оскільки заявник не підтверджує відповідність копій письмових доказів оригіналів, які знаходяться у неї, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно вимог п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином необхідно усунути зазначені вище недоліки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 294, 317 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, що має дітей, - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: