Номер провадження № 2з/521/НОМЕР_1/19
УХВАЛА

про розгляд заяви про забезпечення позову

02 вересня 2019 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Леонов О.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики у розмірі 3150 доларів США, 3% річних від простроченої суми у розмірі 53, 59 доларів США, а всього 3203, 59 доларів США.

08.07.2019 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження.

29.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії щодо відчуження гаражу № НОМЕР_1 у Споживчому товаристві «Пенсіонер-авто».

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що предметом спору по даній справі є стягнення боргу за договором позики, ціну позову визначено у розмірі 3203, 59 доларів США.

Наскільки відомо позивачу, станом на цей час відповідач ОСОБА_2 ніде не працює, є володільцем гаража № НОМЕР_1 у Споживчому товаристві «Пенсіонер-авто», у нього немає іншого майна, на яке можливо було б звернути стягнення у випадку ухвалення рішення суду про задоволення позову.

Також, позивач вказав, що наведене вище може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду заяви було здійснено 29.08.2019 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 30.09.2019 року.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З змісту процесуального законодавства України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заява позивача відповідно до вимог статті 151 ЦПК України має містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявником не внесена пропозицій щодо зустрічного забезпечення відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, наприклад не вказано про можливість внесення конкретної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Як вбачається із наданих матеріалів справи, заявник не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження зазначених обставин.

Зокрема, не є достатньо підтвердженим те, що ОСОБА_2 на даний час належить на праві власності будівля гаражу № НОМЕР_1 у Споживчому товаристві «Пенсіонер-авто». Згідно довідки від 28.08.2019 року виданою СТ «Пенсіонер авто», ОСОБА_2 належить лише право володіти гаражем № НОМЕР_1 у Споживчому товаристві «Пенсіонер-авто», тобто він не є власником вказаного приміщення.

Заявник не надав до суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З матеріалів справи, вбачається, що вимоги позивача в частині забезпечення позову ґрунтуються лише на особистому переконані та припущеннях.

Тому, не може бути задоволено заяву про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем не надано відомості про зареєстроване у встановленому порядку право власності вказаного майна за відповідачем, а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість зазначеної заяви.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що правовий інститут забезпечення позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнення боргу за договором позики, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.09.2019 року.

Суддя О.С. ЛЕОНОВ

07.09.19