КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 757/14077/18

провадження № 22-ц/824/8997/2019

11 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кирилюк Г. М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за його позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року у складі судді Бортницької В. В.,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

На вказану ухвалу суду 18 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 травня 2019 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, - надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням підстав для такого строку.

Копію ухвали суду було отримано представником ОСОБА_2 - Губіним О. Т. 04 липня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

05 липня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шкварко А. В. надіслав на адресу Київського апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначив, що ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року було отримано лише 08.04.2019 року, під час ознайомлення з матеріалами справи.

Заява про скасування заходів забезпечення позову, запроваджених ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року, була подана 20 березня 2019 року представником відповідача, з яким було розірвано договір про надання правової допомоги та внаслідок якого повноваження представника були припинені.

Про існування оскаржуваної ухвали представник відповідача повідомив ОСОБА_4 лише після повідомлення про розірвання з ним договору про надання правової допомоги.

Офіційно заява про розірвання договору з адвокатом була подана 27 червня 2019 року.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Копію вказаної ухвали надіслано на адресу ОСОБА_2 07 травня 2018 року (а.с.57).

20 березня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Губін О.Т. звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року (а.с.75-80).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно ч. 4 ст. 64 ЦПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення суду про припинення представництва інтересів відповідача адвокатом Губіним О. Т.

Вказаний представник 16 квітня 2019 року брав участь в судовому засіданні в Києво-Святошинському суді Київської області (а.с.88).

Надіслання 27 червня 2019 року відповідачем на адресу Адвокатського об`єднання "Ей.Джи.Ей та партнери" заяви про припинення дії договору про надання правової допомоги не є належним доказом того, що станом на момент звернення з заявою про скасування заходів забезпечення позову у березні 2019 року правовідносини з адвокатом Губіним О.Т. були розірвані.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі №6-577цс17.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та тієї обставини, що вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, з дня постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року та до дня звернення з апеляційною скаргою минув майже рік, інших обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду ОСОБА_2 не зазначила, є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, застосування положень ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за його позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до іншого суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Г. М. Кирилюк