ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/578/19 Номер провадження 22-ц/814/1994/19Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Гальонкіна С.А.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: предстапвника позивача - адвоката Остапенка А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2019 року, прийнятої під головуванням судді Стрельченко Т.Г.

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 112913,55 грн. за договором позики.

24 травня 2019р. ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу автомобіль марки SUBARU, модель ТRІВЕСА, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 112913,55 грн. за договором позики.

В заяві про забезпечення позову позивач просив вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на легковий автомобіль марки SUBARU, модель ТRІВЕСА, 2006 року випуску, колір - чорний, перша реєстрація 18.04.2013 року, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер кузову/шасі НОМЕР_2 , тип - загальний легковий універсал - В, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2019 рокувідмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником необґрунтовано та не доведена співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Зокрема не зазначене та не доведена оціночна та ринкова вартість майна відповідача. Також позивачем не доведено, що зазначений автомобіль - це єдине майно (рухоме чи нерухоме) відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 надав належне та достатнє обґрунтування необхідності застосування такого заходу.

Так, зокрема, заявником надані витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з яких вбачається, що ОСОБА_2 19.12.2018р. та 05.03.2019р. передавав в заставу згідно нотаріально посвідчених договорів застави належний йому автомобіль марки SUBARU, модель ТRІВЕСА, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 за зобов`язаннями на суму 99890,57 грн. та 127123 грн. відповідно ( а.с.6-7).

Отже, вбачається, що заявлена за даним позовом ціна є співмірною із вартістю даного легкового автомобіля, а тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та доцільність при такій ситуації заборони ОСОБА_2 відчужувати зазначений автомобіль.

За вказаних обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково, заборонити ОСОБА_2 відчужувати легковий автомобіль марки SUBARU, модель ТRІВЕСА, 2006 року випуску, колір - чорний, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер кузову/шасі НОМЕР_2 , тип - загальний легковий універсал - В.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

С.А. Гальонкін