Справа № 333/3733/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.,

за участю секретаря Шелесько Ю.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Запоріжжя, вул.. Новгородська, 10/43) до ОСОБА_4 (м. Запоріжжя, Ситова, 13-а/117), ОСОБА_5 (м. Запоріжжя, Ситова, 13-а/117) про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення порядку користування квартирою, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 5 червня 2013 року внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця померла мати позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з трьох жилих кімнат площею 13,6 кв.м., 17,0 кв.м., 11,9 кв.м., загальною житловою площею 42,5 кв.м., а також із службових та підсобних приміщень: кухні, ванної кімнати, туалету та коридору. Підсобна площа квартири становить 21,6 кв.м., загальна площа 67,12 кв.м.

Спадщина, а саме 2/3 частки вищезазначеної квартири була оформлена нотаріально, що підтверджується свідоцтвом права на спадщину від 30.12.2015 року. Іншу частину, а саме 1/3 частки вказаної квартири успадкувала сестра позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті матері, позивач та його брат - ОСОБА_7, надали усну згоду сестрі ОСОБА_4 на тимчасове проживання в спадковій квартирі, до часу нотаріального оформлення спадщини за умови збереження порядку в квартирі та надання нам вільного доступу до квартири.

Починаючи з 02.09.2014 року згідно Указу Президента України позивач був мобілізований до лав Збройних сил України для захисту суверенітету та територіальної цілісності України, та до теперішнього часу продовжує служити в Збройних силах України.

Відповідач по справі, за весь час проживання у вищевказаній квартирі та по теперішній час разом з співмешканцем ОСОБА_5 систематично порушують права позивача.

До смерті ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 також проживали у вказаній квартирі в окремій кімнаті, вели асоціальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями, займалися крадіжками, у зв'язку з чим, позивач на прохання матері встановив замок на двері у дві кімнати, в яких мешкала мати позивача та до яких не пускала дочку. У зв'язку із конфліктами та крадіжками майна, які вчинювала ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мати була змушена у квітні-травні 2013 року двічі викликати працівників Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області.

Отримавши усну згоду на тимчасове проживання в спадковій квартирі ОСОБА_4, зловживаючи довірою позивача, змінила замок на вхідних дверях квартири, тим самим завадила останньому в доступі до частки його майна та, відповідно, порушила право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися власністю.

У звязку з чим звертається до суду з метою встановлення порядку користування спірним майном.

Позивач та його представник наполягали на задоволенні позовної заяви.

Представник відповідача заперечувала на задоволенні позову з підстав викладених у відзиві до позовної заяви.

Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

За змістом ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України встановлено що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи із зазначених норм позивач має право ставити питання про надання йому можливості користування житловим приміщенням у тому числі і шляхом встановлення порядку користування спільною частковою власністю.

В судовому засіданні судом встановлені та підтверджені доказами наступні факти: 5 червня 2013 року внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця померла мати позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з трьох жилих кімнат площею 13,6 кв.м., 17,0 кв.м., 11,9 кв.м., загальною житловою площею 42,5 кв.м., а також із службових та підсобних приміщень: кухні, ванної кімнати, туалету та коридору. Підсобна площа квартири становить 21,6 кв.м., загальна площа 67,12 кв.м.

Спадщина, а саме 2/3 частки вищезазначеної квартири була оформлена нотаріально, що підтверджується свідоцтвом права на спадщину від 30.12.2015 року. Іншу частину, а саме 1/3 частки вказаної квартири успадкувала сестра позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті матері, позивач та його брат - ОСОБА_7, надали усну згоду сестрі ОСОБА_4 на тимчасове проживання в спадковій квартирі, до часу нотаріального оформлення спадщини за умови збереження порядку в квартирі та надання нам вільного доступу до квартири.

Починаючи з 02.09.2014 року згідно Указу Президента України позивач був мобілізований до лав Збройних сил України для захисту суверенітету та територіальної цілісності України, та до теперішнього часу продовжує служити в Збройних силах України.

Відповідач по справі, за весь час проживання у вищевказаній квартирі та по теперішній час разом з співмешканцем ОСОБА_5 систематично порушують права позивача.

До смерті ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 також проживали у вказаній квартирі в окремій кімнаті, вели асоціальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями, займалися крадіжками, у зв'язку з чим, позивач на прохання матері встановив замок на двері у дві кімнати, в яких мешкала мати позивача та до яких не пускала дочку. У зв'язку із конфліктами та крадіжками майна, які вчинювала ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мати була змушена у квітні-травні 2013 року двічі викликати працівників Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області.

Отримавши усну згоду на тимчасове проживання в спадковій квартирі ОСОБА_4, зловживаючи довірою позивача, змінила замок на вхідних дверях квартири, тим самим завадила останньому в доступі до частки його майна та, відповідно, порушила право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. ст. 379, 383 Цивільного кодексу України, ст.150 Житлового кодексу України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло -житловий будинок. Власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і. розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями частин 1 та 2 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також: між учасниками спільної сумісної власності.

Отже, хоча представник відповідача і заперечувала проти запропонованого позивачем варіанту користування квартирою, викладеного у позові. Крім того, сторони не ставили питання перед судом про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення варіантів користування квартирою відповідно до часток у спільній частковій власності.

За таких обставин суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою за варіантом, запропонованим позивачами, а сааме: виділити Відповідачу по справі, ОСОБА_4, в користування житлову кімнату № 1 площею 13,6 кв.м., виділити Позивачу по справі, ОСОБА_1, в користування житлові кімнати № 2 площею 17,0 кв.м. та № З площею 11,9 кв.м., загальною площею 28,9 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників службові та підсобні приміщення кухню, ванну кімнату, туалет, коридор.

Суд встановлюючи, саме такий порядок користування виходить з того, що надана відповідачу кімната є ізольованою та фактично відповідає частині власності квартири, якою вона володіє. Зазначений варіант є найбільш прийнятним та відповідає часткам власності позивача та відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, 317, 355, 372, 379, 383, 386, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (м. Запоріжжя, вул.. Новгородська, 10/43) до ОСОБА_4 (м. Запоріжжя, Ситова, 13-а/117), ОСОБА_5 (м. Запоріжжя, Ситова, 13-а/117) про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення порядку користування квартирою задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, у квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Встановити порядок користування квартирою № 117 в будинку № 13-А по вул. Ситова в м. Запоріжжя, Запорізької області наступним чином: виділити Відповідачу по справі, ОСОБА_4, в користування житлову кімнату № 1 площею 13,6 кв.м., виділити Позивачу по справі, ОСОБА_1, в користування житлові кімнати № 2 площею 17,0 кв.м. та № З площею 11,9 кв.м., загальною площею 28,9 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників службові та підсобні приміщення кухню, ванну кімнату, туалет, коридор.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: ОСОБА_8