Справа № 536/1932/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Курбановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Кременчуцька птахофабрика», треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про стягнення орендної плати,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Кременчуцька птахофабрика», треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про стягнення орендної плати.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на виконання Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року Закритому акціонерному товариству ПТФ "Росія" Потоківською сільською радою Кременчуцького району, у відповідності до рішення від 12 січня 1996 року 6-ї сесії 22 скликання, виданий Державний акт на право колективної власності на землю -серія ПЛ-13 від 18.07.1996 року.

До Державного акту на право колективної власності додано список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства - ЗАТ ПТФ Росія в кількості 586 осіб. Оскільки він внесений до зазначеного списку, то відповідно він має право на земельну частку.

З моменту передачі землі у колективну власність, з 1996 року виділена на розпаювання земля, площею 394,64 га орендується відповідачем - Закритим акціонерним товариством ПТФ " Росія " реорганізованим в Товариство з додатковою відповідальністю ТДВ " Кременчуцька птахофабрика" і з того ж часу відповідач щомісячно сплачував орендну плату продуктами за ціною 60% їх вартості, а саме: видавав із належної відповідачу комори по дві штуки битих курей на 111 грн.60 коп., по 60 яєць на 100 грн. 80 коп. і по 40 кг. комбікорму на 127 гри. 20 коп., що становить 339 грн. 60 коп. на місяць. За рік заборгованість складає - 4075 грн. 20 коп.

З січня 2010 року відповідач відмовився від виконання своїх обов`язків і до цього часу не сплачує орендну плату ні продуктами, ні грішми. Заборгованість за період з 1 січня 2010 року по червень 2018 року, тобто за 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців становить - 34639 грн. 20 коп.(тридцять чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять гривень 20 коп.).

На запит його адвоката щодо відмови від виконання зобов`язання, відповідач відповіді не надав, а на його запит повідомив що підставою припинення виплат є те, що між ним і ТДВ "Кременчуцька птахофабрика" договір оренди земельної ділянки не укладався.

Натомість відповідач приховав той факт, що протоколом загальних зборів ПТФ «Росія» від 18 липня 1995 року в якому зазначено, що із загальної кількості членів ПТФ 586 чоловік на зборах присутні 427 членів ПТФ, які вирішили: "Реорганізувати ПТФ "Росія" у закрите акціонерне товариство ПТФ "Росія", та прийняти колективну форму власності на землю і, визначити її землею загального користування, без права приватизації".

Рішенням Кременчуцької районної ради народних депутатів Полтавської області (одинадцята сесія двадцять другого скликання) від 23 жовтня 1996 року затверджено проект роздержавлення і приватизації земель З AT Птахофабрика Росія", яким передбачено передати у колективну власність 394,64 га, з них загального користування - 394,64 га.

В пункті другому цього ж рішення зазначено: "Приймаючи до уваги, що право постійного користування землею та колективної власності на землю за чинним законодавством посвідчується державними актами, видати державні акти на право колективної власності на землю ЗАТ "Птахофабрика Росія", підготовлені Інститутом "Укрводпроект", якими передбачено в межах Потоківської сільської Ради передати в колективну власність - 394,64 га. в розрізі угідь згідно додатку № 1.

Більше того, згідно статті 1 Статуту, зареєстрованого 08.09.2011 року із змінами від 29.09.2011 року та від 23.08.2012 року ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПТАХОФАБРИКА РОСІЯ" (далі Товариство) створене згідно із рішенням засновників - Протокол № 1 від 17.08.2011 року шляхом перетворення (реорганізації) з закритого акціонерного товариства "Птахофабрика Росія", створеного шляхом реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства птахофабрика "Росія" відповідно до рішення засновників від 31.07.1995 року, і є правонаступником згаданого ЗАТ "Птахофабрика Росія" з усіх прав та обов`язків.

Отже, відповідач за період з 1 січня 2010 року по липень 2018 року, тобто за 8 (вісім) років 7 (сім) місяців заборгував йому 34639 грн.(тридцять чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять гривень 20 коп.).

Недоотримані ним кошти за оренду землі є збитками в сенсі положення пункту два частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, а саме, що "збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "ТДВ" Кременчуцька птахофабрика" на його користь заборгованість по орендній платі в розмірі 34639 грн. 20 коп.

29 грудня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований зокрема тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню відповідно до наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звертається до суду із вимогою про стягнення з ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2010 року по липень 2018 року.

Відповідно до приписів статті 256 ЦК України, позовна давність -.це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України),

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України)

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня., коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі з 01.01.2010 року по липень 2018 року лише 30 жовтня 2018 р. Тобто, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за період з 01.01.2010 р. по 30.10.2015 р. заявлені за межами встановленого трирічного строку позовної давності.

У зв`язку з цим, ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» заявляє клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, а саме про стягнення на користь ОСОБА_1 з ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2010р. по 30.10.2015 р.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за період з 01.01.2010р. по 30.10.2015р. задоволенню не підлягають.

Крім цього, ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» (; місцезнаходження 39741, Полтавська обл., Кременчуцький район, село Потоки, ВУЛИЦЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 2) зареєстровано у зв`язку із зміною найменування ТДВ «Птахофабрика Росія» () та є його правонаступником.

ТДВ «Птахофабрика Росія» () зареєстроване шляхом перетворення в 2011 році ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПТАХОФАБРИКА РОСІЯ» ( місцезнаходження: 39741, Полтавська обл., Кременчуцький район, село Потоки, ВУЛ.ЛЕНІНА, будинок 2) та є його правонаступником усіх прав та обов`язків.

ЗАТ «ПТАХОФАБРИКА РОСІЯ» було зареєстровано у 1995 році шляхом реорганізації КСП «Птахофабрика Росія» відповідно до рішення членів цього КСП та є його правонаступником.

Статтею 108 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі перетворення (зміни організаційно-правової форми юридичної особи) до нової юридичної особи переходить усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Рішенням Потоківської сільської ради народних депутатів від 12.01.1996 року 6 сесії 22 скликання ЗАТ «Птахофабрика Росія», як власнику землі передано в колективну власність для сільськогосподарського використання 394,6 гектарів землі в межах згідно планом. На підставі зазначеного рішення ЗАТ «Птахофабрика «Росія» був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ №13, зареєстрований 19.06.1996 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1.

Таким чином, в силу положень ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1992 року суб`єктом права власності на земельні ділянки, що були передані у колективну власність ЗАТ «Птахофабрика «Росія» є саме юридична особа. І, як наслідок, правомочність власника здійснює саме юридична особа в особі своїх статутних органів.

Колишні акціонери ЗАТ «ПТАХОФАБРИКА «РОСІЯ» та/або нинішні учасники ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» не мали та не мають нині правового статусу власників по відношенню до вказаних вище земельних ділянок в розумінні Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Крім того зауважуємо, що чинне законодавство взагалі не передбачає проведення паювання них земель за обставин, які склалися.

Отже, ТДВ кременчуцька птахофабрика» не може сплачувати орендну плату за землю, які знаходяться у її власності.

У зв'язку з викладеним, позовні вимоги про стягнення з підприємства орендної плати за земельну ділянку яка належить підприємству на праві власності є безпідставними.

Крім цього, право передати земельну ділянку в оренду має виключно власник такої земельної ділянки, а орендна плата сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а саме з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо інше не встановлено умовами договору.

Позивач не є власником спірної земельної ділянки, у ного відсутнє будь-яке оформлення прав власності або користування земельною ділянкою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим, ОСОБА_1 взагалі не є суб`єктом земельних відносин. Також, між сторонами спору відсутній будь-який укладений належним чином договір оренди будь-якої земельної ділянки, та відсутня згода на укладення такого договору, яке посвідчує вільне волевиявлення сторін на укладення договору на певних узгоджених між ними умовах.

Позивачем не надано жодного документу, який підтверджує його право власності на земельну ділянку.

Також, вказували, що в діях ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» відсутній будь-який склад цивільного правопорушення, а саме його обов`язковий елемент - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, а також причинний зв`язку між завданою позивачу шкодою та протиправною поведінкою відповідача, що виключає можливість стягнення будь-яких збитків.

На підставі вищевикладеного, просили суд ухвалити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чернов С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача - Захарова Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволення позову.

Треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області в судове засідання не з`явились. На адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Так, на виконання Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року Закритому акціонерному товариству ПТФ "Росія" Потоківською сільською радою Кременчуцького району, у відповідності до рішення від 12 січня 1996 року 6-ї сесії 22 скликання, виданий Державний акт на право колективної власності на землю -серія ПЛ-13 від 18.07.1996 року.

Рішенням Кременчуцької районної ради народних депутатів Полтавської області (одинадцята сесія двадцять другого скликання) від 23 жовтня 1996 року затверджено проект роздержавлення і приватизації земель ЗAT «Птахофабрика Росія», яким передбачено передати у колективну власність 394,64 га, з них загального користування - 394,64 га.

ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» (; місцезнаходження 39741, Полтавська обл., Кременчуцький район, село Потоки, ВУЛИЦЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 2) зареєстровано у зв`язку із зміною найменування ТДВ «Птахофабрика Росія» () та є його правонаступником.

ТДВ «Птахофабрика Росія» () зареєстроване шляхом перетворення в 2011 році ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПТАХОФАБРИКА РОСІЯ» ( місцезнаходження: 39741, Полтавська обл., Кременчуцький район, село Потоки, ВУЛ.ЛЕНІНА, будинок 2) та є його правонаступником усіх прав та обов`язків.

ЗАТ «ПТАХОФАБРИКА РОСІЯ» було зареєстровано у 1995 році шляхом реорганізації КСП «Птахофабрика Росія» відповідно до рішення членів цього КСП та є його правонаступником.

Статтею 108 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі перетворення (зміни організаційно-правової форми юридичної особи) до нової юридичної особи переходить усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Рішенням Потоківської сільської ради народних депутатів від 12.01.1996 року 6 сесії 22 скликання ЗАТ «Птахофабрика Росія», як власнику землі передано в колективну власність для сільськогосподарського використання 394,6 гектарів землі в межах згідно планом. На підставі зазначеного рішення ЗАТ «Птахофабрика «Росія» був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ №13, зареєстрований 19.06.1996 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1.

Таким чином, в силу положень ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1992 року суб`єктом права власності на земельні ділянки, що були передані у колективну власність ЗАТ «Птахофабрика «Росія» є саме юридична особа. І, як наслідок, правомочність власника здійснює саме юридична особа в особі своїх статутних органів.

Колишні акціонери ЗАТ «ПТАХОФАБРИКА «РОСІЯ» та/або нинішні учасники ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» не мали та не мають нині правового статусу власників по відношенню до вказаних вище земельних ділянок в розумінні Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Крім того зауважуємо, що чинне законодавство взагалі не передбачає проведення паювання них земель за обставин, які склалися.

Отже, ТДВ кременчуцька птахофабрика» не може сплачувати орендну плату за землю, які знаходяться у її власності.

Відповідно до ст. ст. 2-4 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (пай)

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288,2 ст. 288 ПКУ). Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 ПКУ). Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПК України)

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння І користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як Істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Закон України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки Із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. "

Згідно до ч. 2, ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, наявність згоди на укладення договору оренди землі та наявність підписів сторін є одним із обов`язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Ст.125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України).

Також, однією із істотних умов договору оренди землі, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням Індексів інфляції, якщо Інше не передбачено договором оренди, У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

П.288.4 ст.288 Податкового кодексу України також встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Отже, право передати земельну ділянку в оренду має виключно власник такої земельної ділянки, а орендна плата сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а саме з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо інше не встановлено умовами договору.

Позивач не є власником спірної земельної ділянки, у нього відсутнє будь-яке оформлення прав власності або користування земельною ділянкою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим, ОСОБА_1 не є суб`єктом земельних відносин. Також, між сторонами спору відсутній будь-який укладений належним чином договір оренди будь-якої земельної ділянки, та відсутня згода на укладення такого договору, яке посвідчує вільне волевиявлення сторін на укладення договору на певних узгоджених між ними умовах.

Тому, внаслідок відсутності права власності на спірну земельну ділянку у позивача, він не може звертатися до суду з позовом про захист своїх прав як власника земельної ділянки. Відповідні посилання позивача на норми про захист права власності не можуть бути застосовані до наявних правовідносин, оскільки позивач не є суб`єктом права власності. Крім того, відсутність відповідного договору оренди земельної ділянки, унеможливлює стягнення орендної плати, оскільки підставою для її нарахування є саме договір оренди та сплачується вона з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

Наведене вказує на безпідставність вимог позивача про наявність орендних відносин між сторонами. Позивач помилково вважає, що внесення його до списку члена колишнього ЗАТ ПТФ «Росія» дає йому право на земельну частку (най), а отже і отримання оренди. Такі посилання не ґрунтуються на будь-яких нормах законодавства України.

Крім того, відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельної ділянки чи землекористувачі.

З метою додаткового підтвердження права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0452 ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» та її належного використання. Товариство надало суду підтвердження сплати земельного податку за 2018 рік.

Позивачем не надано жодного документу, який підтверджує його право власності на земельну ділянку, договір оренди з відповідачем, тобто не доведено існування орендних правовідносин між сторонами.

Таким чином, враховуючи те, шо позивачем не доведено право власності на відповідну земельну ділянку, тому в діях ТДВ «Кременчуцька птахофабрика» відсутній будь-який склад цивільного правопорушення, а саме його обов`язковий елемент - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, а також причинний зв`язку між завданою позивачу шкодою та протиправною поведінкою відповідача, що виключає можливість стягнення будь-яких збитків, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись: ст.ст.3-15,76,82,258,259,263,265,268,273 ЦПК України, ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.2-5, 93, 125, 152, ЗК України, ст.ст. 269, 288 ПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 22, 207, 1166 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Кременчуцька птахофабрика», треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про стягнення орендної плати - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський