Справа 489/5019/16-ц
Провадження № 22-ц/812/391/19 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Румянцевої Н.О. в приміщенні того ж суду у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» (надалі - «ЦПМСД № 2») про зобов'язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з подальшим уточненим позовом до ОСОБА_2, «ЦПМСД № 2» про зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач зазначав, що він звертався до сімейного лікаря-терапевта ОСОБА_2 з проханням оформити документ для проходження медичного огляду та направлення його на МСЕК для подальшого звернення із позовом до суду про зміну формулювання причин звільнення, у зв'язку з професійним захворюванням. Однак, відповідач ОСОБА_2 відмовилась оформити направлення для проходження позачергового медичного огляду у зв'язку з чим порушила ст. 19 Закону України «Про охорону праці» та Положення про медичний огляд працівників певних категорій затверджене Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 31 березня 1994 року №45.

Посилаючись на зазначене, позивач остаточно уточнивши позовні вимоги просив суд зобов'язати лікаря ОСОБА_2 надати направлення на МСЕК - форму первинної облікової документації № 088/о для корекції індивідуальної програми реабілітації інваліда, підвищення групи інвалідності та/або встановлення групи інвалідності за професійним захворюванням.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у лікарні були відсутні підстави для направлення позивача на МСЕК, оскільки висновку комісії спеціалізованого профпатологічного лікувального закладу про наявність професійного захворювання та подання зазначеного висновку до міської лікарні, підтвердженими належними та допустимими доказами матеріали справи не містять, а вимоги до лікаря задоволенню не підлягають як пред'явлені до неналежного відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважав рішення суду необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просив його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України ).

Під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або відмовити в позові (ст. 264 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення суду зазначеним вимогам Закону в цілому відповідає.

В силу положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, про що 31 березня 2005 року видано відповідне безтермінове посвідчення (а.с. 4).

Позивачем в 2004 році пройдено медичний огляд у Міській поліклініці № 2, згідно Наказу Міністерства здоров'я від 29.09.1989 року № 555, додаток згідно зі ст. 19 Закону України «Про охорону праці» та ст. 169 КЗпП та наказу Міністерства здоров'я № 45 від 31 березня 1994 року, лікарями надано висновок про те, що позивач не придатний працювати слюсарем-ремонтником, згідно наказу № 555 (а.с.13).

24 травня 2012 року спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_4 видано індивідуальну програму реабілітації інваліда №835 (а.с.17).

Згідно виписки з історії хвороби №1023 у позивача наявна вібраційна хвороба та рекомендований нагляд у лікарів: невропатолога, терапевта, лорлікаря психоневролога (а.с.63).

ОСОБА_4 за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 отримує медичні послуги в Комунальному закладі Миколаївської міської ради «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2».

З метою корекції індивідуальної програми реабілітації інваліда, підвищення групи інвалідності та/або встановлення групи інвалідності за професійним захворюванням ОСОБА_4 неодноразово звертався до сімейного лікаря, інших лікарів центру первинної медико - санітарної допомоги №2 та вузьких спеціалістів міської лікарні №3 з проханням дати направлення на проходження МСЕК (форму №088/о).

Згідно відповіді Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 24 жовтня 2011 року №Ф-44 позивачу запропоновано звернутись до обласної МСЕК для встановлення групи інвалідності.

Листом КП Миколаївської міської ради «ЦПМСД №2» від 27 квітня 2015 року повідомлено позивача, що для вирішення питання про оформлення ф. о88/0 необхідно звернутись до спеціалістів поліклінічного відділення міської лікарні №3.

Згідно листа міської лікарні №3 від 2 червня 2015 року позивачу запропоновано звернутись до лікаря - психіатра.

Листом КП Миколаївської міської ради «ЦПМСД №2» від 14 квітня 2016 року запропоновано для полегшення проходження обстеження направити ОСОБА_4 в шпиталь інвалідів війни.

На звернення ОСОБА_4 до профпатолога щодо вирішення питання про профпридатність, останній 22 листопада 2016 року зазначив, що дане питання необхідно вирішувати через ЛКК (тобто лікарську-консультаційну комісію).

Відповідно до ст.35-2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» вторинна (спеціалізована) медична допомога - медична допомога, що надається в амбулаторних або стаціонарних умовах лікарями відповідної спеціалізації (крім лікарів загальної практики - сімейних лікарів) у плановому порядку або в екстрених випадках і передбачає надання консультації, проведення діагностики, лікування, реабілітації та профілактики хвороб, травм, отруєнь, патологічних і фізіологічних (під час вагітності та пологів) станів; направлення пацієнта відповідно до медичних показань для надання вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги з іншої спеціалізації або третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги.

Дільничні лікарні згідно із Переліком закладів охорони здоров'я, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 жовтня 2002 року №385, віднесено до лікувально-профілактичних закладів.

Відповідно до п.1 Інструкції про застосування переліку професійних захворювань, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Академії медичних наук України, Міністерства праці та соціальної політики України 29.12.2000 року №374/68/338, до професійних захворювань належать такі захворювання, які виникли внаслідок професійної діяльності працюючого та зумовлені виключно або переважно впливом шкідливих речовин, певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

За змістом пунктів 65-69 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку 14. Спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. За наявності ознак стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання лікувально-профілактичний заклад, що надає медичну допомогу працівникам підприємства, на якому працює хворий, або лікувально-профілактичний заклад за місцем його проживання направляє хворого на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно із додатком 14 вищевказаного Порядку №1232, професійний характер хронічного захворювання (отруєння становлюється лікарсько-експертною комісією спеціалізованого профпатологічного лікувально - профілактичного закладу (далі - комісія), склад якої затверджує керівник такого закладу. Висновок комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного захворювання видається працівникові, а копія надсилається головному спеціалістові з професійної патології Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя за місцем роботи або проживання працівника та робочому органові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У зазначеному висновку, крім діагнозу, обов'язково зазначаються відомості про наявність (відсутність) професійного захворювання та придатність(непридатність) до роботи за професією у несприятливих (шкідливих) умовах праці.

Відповідно до п.1.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.06.2012 року №420, медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, за наявності, зокрема, направлення закладу охорони здоров'я, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974.

Згідно пунктів 2,3,13 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №088/о «Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.02.2012 року №110, форма №088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров'я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію (далі - МСЕК). Підставами для направлення на МСЕК є, зокрема, наявність ознак інвалідності, закінчення терміну інвалідності, необхідність продовження листка непрацездатності. Заповнена форма № 088/о завіряється головою лікарсько-консультаційної комісії (прізвище, ім'я та по батькові, підпис) та її членами, завіряється печаткою закладу охорони здоров'я, який направив хворого на МСЕК.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилається на те, що йому відповідачі відмовляють у надати направлення на МСЕК - форму первинної облікової документації № 088/о для корекції індивідуальної програми реабілітації інваліда, підвищення групи інвалідності та/або встановлення групи інвалідності за професійним захворюванням.

Між тим, доказів щодо проходження ним спеціальної процедури, яка передує та є необхідної для направлення на МСЕК позивачем не надано.

Крім того, як пояснили відповідач та представник відповідача в апеляційній інстанції, ОСОБА_4 вже було неодноразово направлено на консультації до профпатолога та йому було рекомендовано консультації невропатолога, який є вузьким спеціалістом міської лікарні №3.Також, зазначили, що про всі направлення ОСОБА_4 на консультації до профпатолога та подальші рекомендації відображенні в медичній картці позивача, яка знаходиться у нього на руках. Крім того, у травні 2018 року ОСОБА_4 звертався до профпаталога та йому рекомендовано консультація невропатолога, оскільки у механізмі виникнення вібраційної хвороби знаходиться процес парабіозу, що розвивається в різних ділянках нервової системи, а саме впливу зазнають рецептори кістей та процес поширюється на периферичні нерви, що проявляються порастезіями, болями та ін. Посильну документацію за формою № 088/о при наявності показань з неврологічною патологією оформлює лікар - невропатолог поліклінічного відділення міської лікарні №3, а в «ЦПМСД №2» такі спеціалісти відсутні. В свою чергу, «ЦПМСД №2» відповідно до своїх обов'язків надавали направлення до вузьких спеціалістів поліклінічного відділення міської лікарні №3.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про відсутність підстав у міської лікарні для направлення позивача на МСЕК та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову до «ЦПМСД №2».

Також, є вірним висновок суду про відмову у задоволенні позову до сімейного лікаря-терапевта «ЦПМСД №2» - ОСОБА_2, як такий, що пред'явлений до неналежного відповідача, оскільки направлення за формою №088/о видається закладом охорони здоров'я, а не окремим лікарем.

Європейський суд з прав людини, в своєму рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права відсутні, а відтак апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікової

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року.