Справа №461/8950/18>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ТОВ «Львівгаз збут» Мачічки О.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Львівгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про визнання договору про розтермінування заборгованості за спожитий газ укладеним, визначення суми заборгованості та розтермінування її виплати, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним в квартирі проживає дружина ОСОБА_2 . Зареєстровані у приміщенні син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 фактично там не мешкають. 19 листопада 2018 року працівники ПАТ «Львівгаз» здійснити роботи по відключенню квартири позивача від газопостачання. Після пред`явлення квитанцій, 20 листопада цього ж року, газопостачання було відновлене. В той же час, працівники ПАТ «Львівгаз» попередили ОСОБА_1 про наступне відключення газу у разі непогашення заборгованості до 01 грудня 2018 року. Відповідно до наданих квитанцій заборгованість за листопад склала 1339,7 куб.м, що складає 13450,00 грн. Позивач вважає таку заборгованість безпідставною, оскільки у наданих йому документах відсутні дані про характер походження та принцип розрахунку боргу. Просить суд задоволити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Крім того, ухвалою від 03 грудня 2018 року судом задоволена заява позивача про забезпечення позову, заборонено ПАТ «Львівгаз», ТОВ «Львівгаз збут» вчиняти дії щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від газопостачання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити. пояснив, що працівники газопостачальної компанії намагалися відключити його квартиру від газопостачання без належного повідомлення мешканців за 10 днів. Зазначив, що для оплати всього пред`явленого йому боргу він не мав достатньо грошових коштів, оскільки є пенсіонером. З метою розтермінування заборгованості за оплати її частинами він звернувся до суду з цим позовом. В подальшому позивач здійснив сплату боргу, для чого взяв грошові кошти у кредит.

Представник відповідача ТОВ «Львівгаз збут» під час розгляду справи проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечила. Пояснила, що позивач взагалі не звертався до компанії з питання розстрочення боргу за спожитий газ, жодних документів як підставу розтермінування не надав. Заборгованість, про яку йдеться у позові, утворилася приблизно за один рік споживання послуг ПАТ «Львівгаз».

У лютому 2019 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника ТОВ «Львівгаз збут», де зазначено, що питання розтермінування заборгованості врегульоване Правилами постачання природного газу та типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам. У разі виникнення у споживача заборгованості, такий повинен звернутися до постачальника із заявою про складання графіка погашення боргу на строк не більше 12 місяців. Посилання позивача на норми Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електричну енергію» є безпідставним, оскільки даний законодавчі акт діє лише щодо заборгованості, утвореною до 01 липня 2003 року.

Відповідач ПАТ «Львівгаз» свого представника до суду не направив, хоча товариство було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності представника цього відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Нормами ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається з позову та отриманих у судовому засіданні пояснень позивача він обрав наступний спосіб захисту - визнання укладеним договору на розтермінування заборгованості за спожитий природній газ між ним та відповідачами; визначення точної суми заборгованості та розстрочення її виплати. З урахуванням викладеного суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений нормами діючого законодавства.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З цього слідує, що порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають захисту і у спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року (справа №6-20цс11).

Однак, позивачем не надано суду належних чи допустимих доказів, що його права взагалі були порушені.

Так, судом встановлено, що відповідно до відміток у паспортах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . На момент розгляд справи ОСОБА_2 померла.

Згідно з рахунком від 23 листопада 2018 року, на особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою АДРЕСА_1 , числиться заборгованість у сумі 16992,38 грн станом на 01 листопада 2018 року, крім того за листопад нараховано 11452,99 грн, всього 28445,36 грн.

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом першим частини першої статті 20 вищевказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

У п. 15 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496, зазначено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін (постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

Пунктом 4.10 розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500) передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за послуги з газопостачання за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача.

Відтак, укладення договору щодо реструктуризації (часткового погашення) заборгованості законодавство пов`язує з вольовими діями споживача, який має звернутися до постачальника із наданням передбачених правилами документів.

Позивач під час судового розгляду повідомив, що після спроби відповідача ТОВ «Львівгаз збут» відключити його від газопостачання, ним був отриманий кредит у банку та погашена вся сума заборгованості. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що до відповідачів звертався лише телефоном, на що отримав консультації про можливість розстрочення боргу, однак такі його не влаштовували по суті. Письмово, у встановленому законом порядку, він не звертався за отриманням розстрочки платежів.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, а також того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі відшкодовуються за рахунок держави та розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України не підлягають.

Згідно з положеннями ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Львівгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про визнання договору про розтермінування заборгованості за спожитий газ укладеним, визначення суми заборгованості та розтермінування її виплати - відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 03 грудня 2018 року, якою заборонено публічному акціонерному товариству «Львівгаз», товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» вчиняти дії щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від газопостачання.

Відповідно до вимог частини 10 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Повний текст рішення виготовлений 12 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л. Д. Фролова