Справа № 428/1476/19
Провадження №4-с/428/4/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., за участю: представника стягувача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із скаргою на дії старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 та просила визнати дії державного виконавця неправомірними і зобовязати Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області зняти арешт з рахунку 647589, відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що на виконанні Сєвєродонецького міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий лист № 428/3949/15-ц, виданий на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі за позовом TOB підприємство «Продмашстрой» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. 11.12.2018 року старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт коштів боржника. 28.01.2019 року заявник-боржник звернулася до державного виконавця та зазначила, що рахунок № 647589, який відкрито в AT КБ «Приватбанк», є зарплатним рахунком, на який зараховується заробітна плата, що належним чином підтверджується випискою за картковим рахунком та просила виключити вказаний рахунок з рахунків, на які був накладений арешт згідно постанови про арешт коштів боржників від 11.12.2018 року. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Скаржник, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд скарги без її участі.

Представник стягувача у судовому засідання проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на поданий відзив, в якому, зокрема, зазначено, що регулювання правовідносин, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні, здійснюється Постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах». Зазначена Інструкція розроблена відповідно до Законів України "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та іншого законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Як вбачається зі змісту Інструкції, такого поняття «зарплатний рахунок», на який посилається скаржниця не існує. Як наслідок не існує і правового регулювання правовідносин пов'язаних з функціонуванням «зарплатного рахунку», не визначений і об'єм прав та обов'язків суб'єктів таких відносин. Таким чином, арештований Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області рахунок №647589 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» особисто ОСОБА_2, відповідно до положень Інструкції є поточним. Крім того, відсутні будь-які докази того, що рахунок №647589 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_2, відкритий для зарахування виключно заробітної плати. Враховуючи вищевикладене, на думку стягувача, скарга є безпідставною та необґрунтованою, обставини на які посилається скаржниця не підтверджені належними доказами, за таких обставин постанова державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про арешт коштів боржника від 11.12.2018 року не підлягає скасуванню.

Старший державний виконавець Сєвєродонецького міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.02.2017 року з ОСОБА_2 на користь ТОВ-підприємство «Продмашстрой» суму боргу за договором позики у розмірі 149385 грн. 58 коп., суму трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобовязання за період з 01.05.2012 року по 01.01.2017 року у розмірі 20938 грн. 50 коп., суму інфляційних витрат за час прострочення виконання зобовязання за період з 01.05.2012 року по 01.01.2017 року у розмірі 149772 грн. 69 коп.

На підставі вказаного рішення Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 30.05.2017 року виданий виконавчий лист № 428/3949/15-ц.

Постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_4 від 13.06.2017 року відкрито виконавче з виконання виконавчого листа №428/3949/15-ц, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області.

Постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 11.12.2018 року у ВП №54114867 при примусовому виконання виконавчого листа №428/3949/15-ц, виданого 30.05.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ підприємство «Продмашстрой» суму боргу 320096,77 грн. на судовий збір 4801,44 грн., а всього 324898,21 грн. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ КБ «Приватбанк» № 647589, 877832, 9346, 6402 та належать боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 319596,09 грн.

У відповідності до копії розпорядження міського голови № 25-к від 21.01.2019 року зобовязано ОСОБА_2 прийняти на роботу до патронатної служби міського голови м. Сєвєродонецька з 22.01.2019 року на посаду радника міського голови м. Сєвєродонецька.

Згідно копії розпорядження міського голови № 40-К від 28.01.2019 року зобовязано ОСОБА_2, радника міського голови м. Сєвєродонецька, звільнити з роботи 28.01.2019 року у звязку з переведенням до відділу культури міської ради, п. 5 ст. 36 КЗпП України.

У відповідності до копії розпорядження міського голови № 21-К від 28.01.2019 року зобовязано ОСОБА_2 прийняти на роботу з 29.01.2019 року на посаду начальника відділу культури міської ради у порядку переведення із патронатної служби міського голови м. Сєвєродонецька, за підсумками стажування.

Відповідні записи містяться у трудовій книжці серії АХ №407605 ОСОБА_2, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно листа Сєвєродонецької міської ради №861 від 07.02.2019 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що у січні 2019 року їй нарахована заробітна плата, але перерахувати кошти неможливо, оскільки картка для виплати заробітної плати заблокована.

З довідки Сєвєродонецької міської ради №862 від 07.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працювала у Сєвєродонецькій міській раді на посаді радника міського голови з 22.01.2019 року по 28.01.2019 року та її заробітна плата складає 1533,25 грн.

У відповідності до довідки відділу культури Сєвєродонецької міської ради №85 від 18.02.2019 року р/р 647589, який відкрито в АТ КБ «Приватбанк» - є зарплатним рахунком ОСОБА_2, на який зараховується заробітна плата.

Зі змісту виписки з карткового рахунку 647589 вбачається, що на даний рахунок 11.09.2018 року, 27.09.2018 року, 11.10.2018 року, 26.10.2018 року, 12.11.2018 року, 27.11.2018 року була зарахована заробітна плата.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У відповідності до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Суд звертає увагу на те, що будь-яких повідомлень з АТ КБ «Приватбанк» щодо неможливості накладення арешту на рахунки, вказані у постанові державного виконавця від 11.12.2018 року, до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області не надходило.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ КБ «Приватбанк» № 647589, 877832, 9346, 6402 є правомірними, а тому заявлені вимоги в частині визнання дій державного виконавця неправомірними задоволенню не підлягають.

Разом з тим, ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 КЗпП України, ст.ст. 15, 22, 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року №95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сімї.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частиною 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, у звязку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

У відповідності до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вбачається, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на те, що арешт, накладений на рахунок АТ КБ «Приватбанк» № 647589 унеможливлює отримання ОСОБА_2 заробітної плати, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги в частині зобовязання державного виконавця скасувати арешт, накладений постановою від 11.12.2018 року у виконавчому провадженні № 54114867 на грошові кошти, що містяться на рахунку №647589 у АТ КБ «Приватбанк», призначеному для виплати заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 258-261, 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 скасувати арешт, накладений постановою від 11.12.2018 року у виконавчому провадженні № 54114867 на грошові кошти, що містяться на рахунку №647589 у АТ КБ «Приватбанк», призначеному для виплати заробітної плати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення або проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала в повному обсязі складена 19.02.2019 року.

Суддя Т. С. Журавель