Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Юдицьким К.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за час прострочення виконання зобов'язання,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за час прострочення виконання зобов'язання. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 листопада 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням позивача. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова». 24 січня 2017 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Згідно звіту № 5941 від 21 листопада 2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить у розмірі 152 710,82 грн. 15 серпня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак станом на день звернення до суду відповідач не виплатив позивачу страхове відшкодування. У зв'язку з чим просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., витрати пов'язані з лікуванням у розмірі 3 345,65 грн., п'ять відсотків страхової виплати за шкоду, завдану здоров'ю у розмірі 167,28 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1 800,00 грн., пеня за час прострочення виконання зобов'язання у розмірі 20 540,35 грн., три відсотки річних у розмірі 1939,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 698,70 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

13 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Судова повістка про виклик представника відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням строку зберігання".

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та представника відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

05 листопада 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням позивача (а.с. 13).

24 січня 2017 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП (а.с.7).

Цивільно-правова відповідальність власника втомобіля марки «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_3 застрахована на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/2724985 від 05 листопада 2016 року (а.с.12).

Позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн.

Підставами для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми страхового відшкодування позивач зазначила про настання страхового випадку, а також, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/2724985 становить у розмірі 100 000,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надала звіт № 5941 від 21 листопада 2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_4 становить у розмірі 202 710,82 грн. (а.с. 16-22), довідку Міністерства внутрішніх справ України регіонального сервісного центру в м. Києві № 185 від 24 липня 2018 року про перереєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Beetle» державний номерний знак НОМЕР_5 на нового власника - ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 8046/2017/583663, вартість автомобіля становить 50 000 грн. (а.с. 10).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» (в редакції від 01 січня 2017 року) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно із ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» (в редакції від 01 січня 2017 року) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 09 грудня 2015 року) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку,встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) страхова компанія зобов'язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 34.1 статі 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року), у разі настання страхового випадку Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

15 серпня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 14).

Згідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 зазначеного закону Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 37.2 ст. 37 зазначеного закону рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Твердження позивача про розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 100 000,00 грн. спростовуються, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Судом встановлено, що 05 листопада 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням позивача та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова». 15 серпня 2017 року позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" із заявою про виплату страхового відшкодування, яке до теперішнього часу не виплачено.

Тому суд з урахуванням положень ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року), суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування частково: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА", , юридична адреса: 02660, вул. М.Раскової, 11, м. Київ, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, страхове відшкодування у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. В решті вимог відмовити.

Крім того, позивач просить про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з лікуванням у розмірі 3 345,65 грн. та п'яти відсотків страхової виплати за шкоду, завдану здоров'ю у розмірі 167,28 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду акт №2072 від 10 листопада 2016 року про надані медичні послуи для пацієнта на суму 1429,60 грн. (а.с. 26), фіскальні чеки на придбання медикаментів на загальну суму 1916,05 грн. (а.с. 27), довідку Державної установи «Інститут Нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» від 14 листопада 2016 року про стан здоров'я ОСОБА_1 (а.с. 29).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 6 Закону зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого, шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

За змістом п. 24.1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження шкоди, завданої здоров'ю позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому за встановлених обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з лікуванням у розмірі 3 345,65 грн. та п'яти відсотків страхової виплати за шкоду, завдану здоров'ю у розмірі 167,28 грн. задоволенню не підлягають.

Позивачем заявлено позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення пені за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 20 540,35 грн.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені, яка сплачується за кожен день прострочення, полягає в тому, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожним днем (місяцем) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування»(в редакції від 01 січня 2017 року)страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст. 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 09 грудня 2015 року) за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З урахуванням положень п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 50 0000 грн. підлягає стягненню з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року , виходячи з такого розрахунку.

Період/кількість днівоблікова ставка НБУ %Подвійна облікова ставка НБУ %Кількість днів у розрахункуСума невиплаченого страхового відшкодуванняСума пені за простроченя виплати страхового відшкодування
14.11.17-14.12.1713,5273150 000,00 грн.1 146,58 грн.
15.12.17-25.01.1814,5294250 000,00 грн.1 668,49 грн.
26.01.18-01.03.1816,0323550 000,00 грн.1534,25 грн.
02.03.18-11.04.1817,0344150 000,00 грн.1 909,59 грн.
12.04.18-26.06.1817,0347550 000,00 грн.3 493,15 грн.
Всього:9 752,06 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за простроченя виплати страхового відшкодування частково: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА", , юридична адреса: 02660, вул. М.Раскової, 11, м. Київ, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, пеню за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 9 752 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят два) грн. 00 коп.

Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 6 698,70 грн. та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 1 939,00 грн.

У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмову у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року при розгляді справи № 6-113 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки, зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Річні проценти, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 15 серпня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

З урахуванням положень п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання підлягають стягненню з 14 листопада 2017 року.

Отже з урахуванням встановленого індексу інфляції та суми простроченого грошового зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року - 50 000,00 грн. х індекс інфляції 1,064 (100,9 х101,0 х101,5 х100,9 х101,1 х100,8 х100,0 х100,0) - 50 000,00 грн. інфляційні втрати складають у розмірі 3 200,00 грн.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Так, з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 50 000,00 грн. та строку прострочки - за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року (224 дня) три відсотки річних складають: 50 000,00 грн. х 224 дн. х 3%: 365 дн. = 920,55 грн.

За встановлених обставин позовні вимоги частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню частково: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА", , юридична адреса: 02660, вул. М.Раскової, 11, м. Київ, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп., три відсотки річних за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 920 (дев'ятсот двадцять) грн. 55 коп. В решті вимог відмовити.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1800,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надала квитанцію № QS38850701 від 08 листопада 2016 року на суму 1800,00 грн. (а.с. 23).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки ( ст. 29 цього Закону).

Отже, відшкодування потерпілому витрат, які пов'язанні з евакуацією пошкодженого транспортного засобу до місця стоянки та платою за послуги стоянки, є складовою відшкодування шкоди, заподіяною майну потерпілого.

Відповідно, розмір відшкодування витрат по евакуації транспортного засобу до стоянки та оплаті за послуги стоянки зараховується до загального розміру страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Законом не встановлений розподіл ліміту відповідальності страховика в залежності від характеру витрат потерпілого.

Отже, відшкодування потерпілому таких витрат обмежуються лише лімітом страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Закон не встановлює перелік поважних причин для розміщення транспортного засобу на стоянці.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1800,00 грн.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 344 грн. 90 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 63872,55 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 632,10 грн. (63872,55 грн. х 100% : 134 490,98 грн. = 47 % х 1344,90 грн.).

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 549, 625, 979, 980, 981, 990 ЦК України "Про страхування" (в редакції від 01 січня 2017 року), Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 09 грудня 2015 року), ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за час прострочення виконання зобов'язання задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА", , юридична адреса: 02660, вул. М.Раскової, 11, м. Київ, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, страхове відшкодування у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., пеню за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 9 752 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят два) грн. 00 коп., інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп., три відсотки річних за час прострочення виконання зобов'язання за період з 14 листопада 2017 року по 26 червня 2018 року у розмірі 920 (дев'ятсот двадцять) грн. 55 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА", , юридична адреса: 02660, вул. М.Раскової, 11, м. Київ, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, витрати зі сплати судового збору у розмірі 632 (шістсот тридцять два) грн. 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна