Дата документу 19.02.2019 Справа № 332/595/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 332/595/18

Провадження №22-ц/807/73/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2018 року в складі судді Марченко Н.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про стягнення всіх сум розрахунку при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізького науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про стягнення всіх сум розрахунку при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

В обґрунтування позову зазначав, що з 07.11.2015року по 12.01.2017 року він працював в Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України (далі - Запорізький НДЕКЦ МВС України) на посаді старшого судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Запорізького НДЕКЦ.

Наказом № 1 о/с від 12.01.2017 року його звільнено з займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

В порушення вимог ст. 116 КЗпП України підприємство не повідомило позивача письмово про нараховані суми, належні йому при звільненні, а розрахунок у день звільнення взагалі не проводився, незважаючи на те, що 12.01.2017 він працював. 30.01.2017 року Запорізький НДЕКЦ МВС України перерахував на картковий рахунок позивача суму виплат при звільненні в розмірі 5665,12 грн. та 08.02.2017 в розмірі 5957,70 грн. Позивач вважав, що це вся належна йому сума грошей за відпрацьований час та компенсація за невикористану відпустку.

29.08.2017 року позивач отримав довідку про доходи з зазначеного місця роботи, з якої убачалось, що за січень 2017 року йому нараховано було 14 487,98 грн. Різниця між нарахованою сумою та виплаченою сумою у січні складала 8822,86 грн. а у лютому коли позивач взагалі вже не працював, йому виплатили лише 5957,70 грн, що менше ніж різниця між нарахуванням за січень та виплатою за січень.

Позивач вважає що у розрахунок заробітної плати за час відпустки (03.01.2017- 10.01.2017) та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (5 днів) Запорізьким НДЕКЦ МВС України не увійшли в повному обсязі суми за травень, червень, липень, листопад та грудень 2016 року.

24.01.2018 року позивач звернувся до Запорізького НДЕКЦ МВС України про надання пояснень щодо розбіжності в сумах за травень, червень, липень, листопад та грудень 2016 року, а вразі проведення перерахунку виплатити різницю. Проте, відповідь не отримав.

Виходячи з вимог постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 середній заробіток у 2016 році позивача на 1 календарний день становить 456,72 грн. Таким чином, заробітна плата за час відпустки (03.01.2017-10.01.2017, всього 7 днів) становить 3197,04 грн. та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (5 днів) - 2283,60 грн.

З урахуванням нарахованих Запорізьким НДЕКЦ сум заробітної плати за час відпустки (03.01.2017-10.01.2017, всього 7 днів) - 2354,73 грн. та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (5 днів) - 1681,95 грн. різниця між належною позивачу сумою виплат та нарахованою становить 1443,96 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначає, що його середній заробіток за весь час затримки на день подання позову станом на 26 лютого 2018 року становить 223 024, 83 грн.

Враховуючи зазначене, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 443, 96 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з суми середньоденного заробітку 777, 09 грн., починаючи з 13 січня 2017 року за всі робочі дні по день фактичного розрахунку.

В травні 2018 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, яка ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2018 року залишена без розгляду.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково дійшов висновку, що одноразова винагорода за підсумками роботи за 2016 рік не враховується при обчисленні середньої заробітної плати. Відповідач не надав жодного фінансового документу про те, що премія, нарахована позивачу у грудні 2016 року є премією за підсумками роботи за 2016 рік, а не за грудень 2016 року.

Запорізький НДЕКЦ МВС України надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування зазначає, що винагорода за підсумками роботи за рік нарахована в поточному році за поточний календарний рік взагалі не входить до розрахунків середньої зарплати. Також не включаються до розрахунку середньої зарплати разові премії до ювілейних та святкових дат (п.п. «б» п. 4 Порядку № 100). ( а.с.144-167).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 20.09.2018 року справу передано у провадження судді Крилової О.В.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року та від 26 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 12.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга містить доводи щодо неврахування відповідачем при здійсненні розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки суми премії на грудень 2016 року, у зв'язку з чим, на думку позивача, було недораховано суму компенсації за вищеназвані дні.

Апеляційним судом, на підставі ч.1 ст.367 ЦПК України, переглядається оскаржуване рішення в цій частині, тобто в межах доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що розрахунок з позивачем було проведено відповідно до вимог законодавства, а одноразова винагорода за підсумками роботи за 2016 рік була нарахована і виплачена в грудні 2016 року, тобто в поточному році за поточний рік, тому не враховується при обчисленні середньої заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що з 07.11.2015 року по 12.01.2017року ОСОБА_1 працював в Запорізькому науково - дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України на посаді старшого судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Запорізького НДЕКЦ.

12.01.2017 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), що не оспорюють сторони по справі.

Згідно з довідкою про доходи № 19/108/3-131від 08 серпня 2017 року нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2017 року становить 177 082, 20 грн., а саме: січень 2016 - 9 938, 12 грн., лютий 2016 - 9 938, 12 грн., березень 2016 - 9 938,12 грн., квітень 2016 - 9 938,12 грн., травень 2016 - 19 875, 87 грн., червень 2016 - 19 345,24 грн., липень 2016 - 11 189, 01 грн., серпень 2016 - 9 939, 01 грн., вересень 2016 - 9 939, 01 грн., жовтень 2016 - 9 184, 31 грн., листопад 2016 - 9 939, 01 грн., грудень 2016 - 33 430, 28 грн., січень 2017 - 14 487, 98 грн. (а.с. 8)

Розрахунок з ОСОБА_1 здійснено шляхом перерахування грошових коштів на особистий картковий рахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки та грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету іністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.

Відповідно до п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов'язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов'язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об'єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов'язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Згідно з розрахунковим листом на оплату за дні відпустки ОСОБА_1 за період з 03.01.2017 по 10.01.2017 та розрахунковим листом на оплату грошової компенсації за 5 днів невикористаної щорічної відпустки ОСОБА_1, для розрахунку середнього заробітку включаються: січень 2016 - 9 938, 12 грн., лютий 2016 - 9 938, 12 грн., березень 2016 - 9 938,12 грн., квітень 2016 - 9 938,12 грн., травень 2016 - 9 937, 75 грн., червень 2016 - 9 407, 30 грн., липень 2016 - 9 939, 01 грн., серпень 2016 - 9 939, 01 грн., вересень 2016 - 9 939, 01 грн., жовтень 2016 - 9 184, 31 грн., листопад 2016 - 9 898, 40 грн., грудень 2016 - 11 756, 69 грн., всього - 119 753, 96 грн. (а.с. 12, 13).

Отже, середній заробіток для оплати часу щорічної відпустки та грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки становить 336, 39 грн. (119 753, 96 / 356 к.д.).

Таким чином, оплату часу щорічної відпустки за 7 днів за період з 03.01.2017 по 10.01.2017 становить 2354, 73 грн. (336, 39 х 7) та грошової компенсації за 5 днів невикористаної щорічної відпустки становить 1681, 95 грн. (336,39 х 5).

Апеляційний суд, перевіривши розрахунок відповідача, приходить до висновку, що він виконаний вірно, з урахування п.п. 3,4 Порядку.

Колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що одноразова винагорода за підсумками роботи за 2016 рік не враховується при обчисленні середньої заробітної плати з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 Порядку одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.

Таким чином, винагорода за підсумками роботи за рік, нарахована в поточному році за поточний рік не включається до розрахунку при обчисленні середньої заробітної плати.

Згідно з наказом Запорізького НДЕКЦ МВС України № 69/ос від 20.12.2016 «Про преміювання працівників Запорізького НДЕКЦ МВС України» відповідно до вимог наказу МВС України від 22.12.2015 № 1610 «Про затвердження Положення про преміювання» (зі змінами) та наказу Експертної служби МВС України від 20.12.2016 № 123 о/с, ОСОБА_1 виплачено премію у розмірі 31 170, 88 грн. (а.с. 181-187).

20.12.2016 керівником Експертної служби МВС України видано наказ № 123 о/с «Про преміювання працівників територіальних НДЕКЦ за підсумками роботи у 2016 році», на виконання якого було видано вищезазначений наказ № 69/ос від 20.12.2016 та який є підставою для нарахування ОСОБА_1 винагороди за підсумками роботи у 2016 році (а.с. 180).

Відповідно до п. 3.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22, банк приймає від платника платіжні доручення та інші розрахункові документи, грошовий чек на перерахування (видачу) коштів для виплати заробітної плати.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

В матеріалах справи містяться платіжні доручення №№ 1201, 1202, 1203, 1204, 1205, 1214, 1215 в яких призначенням платежу зазначено: КПКВК 1001050;КЕКВ 2111;ЗП премія за підсум.року 2016; для зарахування на ос/рах робітн. (зг. списка),без ПДВ (а.с. 155-158).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була виплачена премія за підсумками роботи за 2016 рік, а не за грудень 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем з заробітної плати, а саме з оплати часу щорічної відпустки та грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України з цих підстав є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними за змістом доводам позовної заяви, які були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними та підтверджуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка