Дата документу 21.02.2019 Справа № 322/230/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 322/230/18

Провадження № 22-ц/807/1066/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Партнер» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2018 року в складі судді Кофанова А.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Партнер» про розірвання додаткових угод,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Партнер» про розірвання додаткових угод.

В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належать земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5, 0301 гектарів та земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2, 2434 гектарів, які розташовані на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

25 жовтня 2007 року між позивачем та ФГ «Партнер» укладено договори оренди вищезазначених земельних ділянок строком на 10 років, які зареєстровано в Запорізькій регіональній філії Центр ДЗК 08 листопада 2007 року.

За умовами розділу 4 зазначених договорів оренди орендна плата сплачується в грошовій формі в розмірі 1 200, 00 грн. за користування обома земельними ділянками щорічно до 1 грудня поточного року.

У 2018 році йому стало відомо про існування додаткових угод до зазначених договорів, що були укладені 03.11.2010 року, згідно яких строк оренди по обом договорам був продовжений до 49-ти років, і змінені умови сплати орендної плати - встановлено, що вона сплачується за заявою орендодавця.

Позивач зазначив, що цих додаткових угод він не укладав, також не отримував орендну плату за обома договорами з грудня 2006 року, вважає, що змінені умови сплати орендної плати суперечать ст.ст.15, 21 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи викладене, просив припинити шляхом розірвання додаткової угоди від 03 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ФГ «Партнер» про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок площею 5, 0301 гектари кадастровий номер НОМЕР_1; площею 2, 2434 гектари кадастровий номер НОМЕР_2 від 27 жовтня 2007 року, зареєстрованих 08 листопада 2007 року за № 47, № 48 зареєстровані 26 лютого 2018 року.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2018 року позов задоволено.

Розірвано додаткову угоду від 03 листопада 2010 року, укладену між Фермерським господарством "Партнер" (орендарем) та ОСОБА_1 (орендодавцем), про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 25 жовтня 2007 року, зареєстрованого 08 листопада 2007 року за № 47.

Розірвано додаткову угоду від 03 листопада 2010 року, укладену між Фермерським господарством "Партнер" (орендарем) та ОСОБА_1 (орендодавцем), про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 25 жовтня 2007 року, зареєстрованого 08 листопада 2007 року за № 48.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ФГ «Партнер» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що обов'язковою умовою для виплати орендної плати відповідно до умов договору оренди із змінами, підписаними позивачем, є заява орендодавця на виплату орендної плати, що означає домовленість сторін сплачувати орендну плату в будь-які строки за потреби орендодавця за його заявою. Оскільки зазначеної заяви від орендодавця відповідач не отримував, відсутні підстави вважати що ФГ «Партнер» порушило умови договору та вимоги законодавства щодо внесення орендної плати. Також апелянт вважає, що є підстави для застосування строків позовної давності до позовних вимог.

Від представника позивача - адвоката Кравченко В.А. до апеляційного суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки розірвання договору оренди земельної ділянки в зв'язку з систематичною несплатою орендної плати узгоджується з правовою позицією у справі № 6-977цс16 та постановою Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 61-11472св18. Звертає увагу, що в рішенні суду відображено, що під час судового розгляду відповідач та його представник не надали суду доказів відносно сплати орендної плати позивачу, і сама представник позивача, даючи пояснення у судовому засіданні, визнала факт того, що орендна плата позивачу не сплачувалась, мотивуючи це відсутністю з його боку відповідних заяв на таку сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що сплата орендної плати є безумовним обов'язком орендаря за договором оренди земельної ділянки, пов'язаним із самим фактом користування нею, і ні з чим іншим; така сплата не може бути обумовлена встановленням у договорі додаткових чи зустрічних обов'язків орендодавця, крім тих, що прямо передбачені в законі, а так само, орендар не може претендувати на звільнення від обов'язку сплачувати орендну плату на підставі невиконання орендодавцем таких договірних обов'язків, зокрема, обов'язку подати заяву для отримання орендної плати. З урахуванням цього, встановлення у п.2 обох додаткових угод від 03.11.2010 року умови щодо сплати орендної плати за письмовою заявою орендодавця, не звільняло орендаря ФГ "Партнер" від зобов'язання забезпечити щорічну її сплату позивачу згідно положень пп. 4.1, 4.3 договорів оренди від 08.11.2007 року. Несплата відповідачем орендної плати позивачу, за таких умов, є порушенням обов'язків, передбачених зазначеними пунктами договору та ст.24 Закону України "Про оренду землі". Таким чином, судом встановлені підстави для дострокового розірвання додаткових угод від 03.11.2010 року, укладених між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФГ "Форт".

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФГ «Партнер» (Орендар) уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 5, 03 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1), яка знаходиться на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, строком на 10 років. Договір зареєстрований 08 листопада 2007 року за номером 48 (а.с. 7-10).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 зазначеного Договору орендна плата сплачується в грошовій формі в розмірі 800 грн. за користування земельною ділянкою в рік, орендна плата може сплачуватись в натуральній та відробітковій формах за згодою сторін. Орендна плата виплачується Орендарем один раз в рік, до 1 грудня поточного року, готівкою.

03 листопада 2010 року ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФГ «Партнер» (Орендар) уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 08 листопада 2007 року за номером 48, відповідно до якої сторони внесли зміни до п. 3.1 Договору, встановивши строк дії договору 49 років, а також доповнили п. 4.1 Договору реченням такого змісту: «Орендна плата сплачується орендарем за письмовою заявою орендодавця». Додаткова угода зареєстрована 17 листопада 2010 року (а.с. 22).

Крім того, 25 жовтня 2007 року ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФГ «Партнер» (Орендар) уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 2, 2434 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), яка знаходиться на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, строком на 10 років. Договір зареєстрований 08 листопада 2007 року за № 47 (а.с. 14-16).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 зазначеного Договору орендна плата сплачується в грошовій формі в розмірі 400 грн. за користування земельною ділянкою в рік, орендна плата може сплачуватись в натуральній та відробітковій формах за згодою сторін. Орендна плата виплачується Орендарем один раз в рік, до 1 грудня поточного року, готівкою.

03 листопада 2010 року ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФГ «Партнер» (Орендар) уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 08 листопада 2007 року за номером 47, відповідно до якої сторони внесли зміни до п. 3.1 Договору, встановивши строк дії договору 49 років, а також доповнили п. 4.1 Договору реченням такого змісту: «Орендна плата сплачується орендарем за письмовою заявою орендодавця». Додаткова угода зареєстрована 17 листопада 2010 року (а.с. 21).

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ч. 1 ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Таким чином, систематична несплата орендної плати законодавством визначена як одна з підстав дострокового розірвання договору оренди землі.

Проте, суд першої інстанції не врахував вищезазначені норми та не звернув уваги на те, що з підстав систематичної несплати орендної плати позивач просив розірвати додаткові угоди.

Саме вищезазначені договори оренди земельної ділянки від 25 жовтня 2007 року, зареєстровані 08 листопада 2007 року за номерами 47, 48, містять істотні умови відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Додатковими угодами від 03 листопада 2010 року лише доповнено п. 4.1. вказаних договорів оренди земельної ділянки реченням такого змісту: «Орендна плата сплачується орендарем за письмовою заявою орендодавця».

Зазначені додаткові угоди не є новацією та не містять всіх передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов.

Договори оренди земельної ділянки від 25 жовтня 2007 року не є предмет позову в цій справі.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження . До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, в суді апеляційної інстанції позивач не може змінити предмет та підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними, оскільки систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договорів оренди земельної ділянки, а не вищезазначених додаткових угод до договорів оренди земельної ділянки.

Дослідивши обставини справи, на підставі ст. 376 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Партнер» задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Партнер» про розірвання додаткових угод відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка