Справа № 405/7153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

представника позивача : адвоката ОСОБА_1

представника відповідача : Іванець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання службових обов'язків співробітниками органів поліції при розгляді матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заподіяну моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що 30.08.2016 року біля перехрестя автомобільної дороги смт. Компаніївка с. Водяне, та автодороги до с. Нечаївка, розташованого у Компаніївському районі Кіровоградської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв: ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1 та нею, яка керувала належним її родині автомобілем «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_3. При зіткненні обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди співробітниками Компаніївського відділення поліції Бобринецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області були складені відповідні матеріали, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 268072 від 30.08.2016 року. Матеріали для подальшого розгляду з органу поліції були направлені до Компаніївського районного суду Кіровоградської області.

05.12.2016 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області була винесена постанова по справі № 391/3641/16-ц (провадження 3/391/238/16), відповідно до якої її визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Надану постанову суду першої інстанції нею була подана апеляційна скарга.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07.02.2017 року по провадженню № 33/781/46/17, постанова Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України проадміністративні правопорушення, а провадження по справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, скасована та закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова апеляційного суду набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Оскільки, вважала за необхідне прийняти міри по відшкодуванню збитків, заподіяних родині пошкодженням автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, звернулась до Кропивницького відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України із заявою на проведення інженерно-транспортного (автотехнічного) дослідження.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 17-562, наданого вищевказаною установою від 21.04.2017 року, в розглянутій дорожній обстановці за умови виконання водієм автомобіля ВАЗ-21150 ОСОБА_5 вимог н. 10.1 ПДР, тобто при відмові від здійснення необгрунтованого маневру вліво перед автомобілем «Сhеvrolet Lacetti», або при виконанні вимог п. 16.12 ГІДР (на рівнозначному перехресті надавши дорогу автомобілю, що рухався з правої сторони), він (водій ОСОБА_5) мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti». У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21150 ОСОБА_4 не відповідали вимогам пп.10.1 та 16.12 ПДР, авраховуючи ту обставину, що водій автомобіля ВАЗ-21150 ОСОБА_4 у всіх варіантах мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti», а водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» ОСОБА_6 до моменту зіткнення зупинила свій автомобіль не маючи можливості вплинути на подальший розвиток подій, слід заключити про те, що невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. п. 10.1 та 16.12 ПДР знаходиться у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

На відновлення автомобіля вона мала витратити 38 737,41 грн. власних грошових коштів (вартість матеріального збитку), за проведення експертної оцінки автомобіля, складання звіту № 020-17, проведення інженерно-транспортного (автотехнічного) дослідження № 17-562, вона витратила 3 282,00 грн.

В травні 2017 року з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, її чоловік ОСОБА_7, на ім'я котрого зареєстрований автомобіль «Chevrolet Lacetti», звернувся до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_4 та Кіровоградської філії «Страхова компанія «Провідна». Під час розгляду цивільної справи страховою компанією добровільно виплачено чоловіку страхові кошти в сумі 38 737,41 грн. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_7 було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2018 року скасоване в частині витрат, пов'язаних з проведенням експертиз, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким було стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 3 282,00грн.

Вказаними рішеннями судів достовірно встановлена провина водія ОСОБА_4 в наслідках дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодовані заподіяні їй збитки.

27.03.2017 року вона звернулась із скаргою щодо неналежного виконання службових обов'язків до Управління внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яка була зареєстрована за вхідним номером Т-41. В скарзі зазначила, що звернулася зі скаргою через безвідповідальне ставлення до своїх професійних обов'язків інспекторів Компаніївського відділення поліції Бобринецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яке потягнуло безпідставне складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого постановою суду першої інстанції вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначала, що 30.08.2016 року відносно неї старшим інспектором Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 268072 за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Інспектором Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_14 30.08.2016 року складена схема місця ДТП. Старшим інспектором цього ж відділення поліції ОСОБА_15 30.08.2016 року від неї було відібране пояснення за обставинами ДТП. Наголошувала, що на підставі складених співробітниками поліції матеріалів, постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.02.2017 року провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вважала, що своїми некваліфікованими діями зазначені працівники поліції неправомірно склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення та інші документи по справі. В той же час, дії іншого учасника ДТП водія ОСОБА_4 залишилися поза увагою співробітників поліції, що свідчить про низьку кваліфікацію цих працівників поліції та їхню упередженість до неї. Дане твердження витікає з того, що сама ДТП мала місце не у зв'язку з проїздом перехрестя зазначених доріг, а мала місце на прямому відрізку дороги та за зовсім інших обставин, коли водій ОСОБА_4 допустив неуважність під час керуванням своїм автомобілем, і допустив зіткнення з керованим нею автомобілем при застосуванні гальмування не менше 29,1 метри, що зафіксовано самими співробітниками поліції. При цьому, зіткнення транспортних засобів відбулося на стороні розташування її транспортного засобу, тобто на полосі зустрічного руху для водія ОСОБА_4, про що від неї працівниками поліції було відібране пояснення безпосередньо в день ДТП. Протизаконні та некваліфіковані дії співробітників Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області призвели при складанні відповідних документів про ДТП до завідомо неправдивих відомостей, які дискредитують посадових осіб, а також систему органів Національної поліції України.

Вважала, що проведення профілактичної та роз'яснювальної роботи в органах Національної поліції України з питань запобігання та протидії кримінальним та іншим правопорушенням серед працівників поліції, в даному конкретному випадку зазначених співробітників Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, покладені на підрозділи внутрішньої безпеки органів поліції, що надало їй право звернутися саме до даного відомства і вона просила провести внутрішнє розслідування щодо дій цих працівників та поставити скаргу на дієвий контроль.

Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області розглянуто її звернення як водія, та надана відповідь за № 1-42/04/25-17 від 26.04.2017 року, з якої вбачається, що у ході розгляду звернення встановлено факт неналежного виконання своїх

службових обов'язків по збиранню доказової бази при оформленні матеріалів ДТПза її участю працівниками Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в області. Апеляційним судом Кіровоградської області провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, що свідчить саме про неналежне виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової бази при оформленні матеріалів ДТП працівниками Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в області, але закінчились строки щодо застосування дисциплінарного стягнення.

Вважає, що саме з цієї відповіді встановлено факт неправомірних дій співробітників Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в області, які призвели до завдання їй моральної шкоди та негативних наслідків для неї і її родини, які зазнали душевних мук, порушенням звичайного ритму життя, турботою про відстоювання свого імені шляхом судового перегляду рішень, психологічної напруги, дратівливості, надмірної емоційності, а тому посилаючись на вимоги ст. ст. 16, 23, 1167 ЦК України, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду відзив на позов та заперечення і посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно до ст. 13 вказаного Закону структуру Національної поліції України складає центральний орган управління поліції та територіальний орган поліції. В даному випадку ГУНП в Кіровоградській області є територіальним органом Національної поліції України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

У випадках заподіяння шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, вона відшкодовується державою лише у випадках зазначених в ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме вчинення незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальною незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правил, частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особам. (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Статтею 56 Конституції України та ст. 1174 ЦК України закріплено принцип відповідальності держави або місцевого самоврядування за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республік Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, яка відшкодовується державою Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на делікті правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.

Вказані положення кореспондуються п. 10-1 постанови Пленуму ВерховногоСуду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Обгрунтвуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 30.08.2016 року відносно неї старшим інспектором Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 268072 за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Інспектором Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_14 30.08.2016 року складена схема місця ДТП. Старшим інспектором цього ж відділення поліції ОСОБА_15 30.08.2016 року від неї було відібране пояснення за обставинами ДТП.

На підставі складених співробітниками поліції матеріалів, постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року позивач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 07.02.2017 року провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

27.03.2017 року позивач звернулась із скаргою щодо неналежного виконання службових обов'язків до Управління внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яка була зареєстрована за вхідним номером Т-41. В скарзі зазначила, що звернулася зі скаргою через безвідповідальне ставлення до своїх професійних обов'язків інспекторів Компаніївського відділення поліції Бобринецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яке потягнуло безпідставне складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого постановою суду першої інстанції вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначала в скарзі, що своїми некваліфікованими діями зазначені працівники поліції неправомірно склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення та інші документи по справі. В той же час, дії іншого учасника ДТП водія ОСОБА_4 залишилися поза увагою співробітників поліції, що свідчить про низьку кваліфікацію цих працівників поліції та їхню упередженість до неї. Дане твердження витікає з того, що сама ДТП мала місце не у зв'язку з проїздом перехрестя зазначених доріг, а мала місце на прямому відрізку дороги та за зовсім інших обставин, коли водій ОСОБА_4 допустив неуважність під час керуванням своїм автомобілем, і допустив зіткнення з керованим нею автомобілем при застосуванні гальмування не менше 29,1 метри, що зафіксовано самими співробітниками поліції. При цьому, зіткнення транспортних засобів відбулося на стороні розташування її транспортного засобу, тобто на полосі зустрічного руху для водія ОСОБА_4, про що від неї працівниками поліції було відібране пояснення безпосередньо в день ДТП. Протизаконні та некваліфіковані дії співробітників Компаніївського ВП Бобринецького ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області призвели при складанні відповідних документів про ДТП до завідомо неправдивих відомостей, які дискредитують посадових осіб, а також систему органів Національної поліції України.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх доводів, позивач не надає жодних доказів, які б вказували на те, в чому ж полягає спричинена моральна шкода, а також наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні.

Рішенням Конституційного суду України від 27.10.1999 року № 1-15/99 в справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України, судом було зазначено, що притягнення до юридичної відповідальності передує юридичній відповідальності. Юридична відповідальність, у тому числі й кримінальна відповідальність, як і форми притягнення до юридичної відповідальності, визначаються та встановлюються законами.

Передумовою притягнення особи до відповідальності за визначене адміністративне правопорушення є здійснення адміністративного провадження та судового розгляду. Тому притягнення до адміністративної відповідальності передує адміністративній відповідальності та має стадійний характер. Поняття «притягнення до адміністративної відповідальності» не тотожне поняттю «адміністративна відповідальність».

Особа вважається притягненою до адміністративної відповідальності тільки після постановления судом рішення, яке набрало законної сили та яким особу визнано винною. Вона може бути реалізована тільки через належну правову процедуру, встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення, шляхом встановлення всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та особи, яка його вчинила, та визнання судом такої особи винною та призначенні щодо неї адміністративного покарання на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Особа не несе відповідальності до тих пір, доки її не буде визнано судом винною.

З матеріалів справи вбачається, що до позивача незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу не здійснювалось.

Саме по собі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Умовою застосуванням судом цивільно-правової відповідальності в даному предметі спору, яка поширюється на не договірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.

Як зазначив представник позивача в обґрунтування позовних вимог, Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області розглянуто звернення ОСОБА_3 та надана відповідь за № 1-42/04/25-17 від 26.04.2017 року, з якої вбачається, що у ході розгляду звернення встановлено факт неналежного виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової бази при оформленні матеріалів ДТПза її участю працівниками Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в області. Апеляційним судом Кіровоградської області провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, що свідчить саме про неналежне виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової бази при оформленні матеріалів ДТП працівниками Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в області, але закінчились строки щодо застосування дисциплінарного стягнення і саме з цієї відповіді встановлено факт неправомірних дій співробітників Компаніївського ВП Бобринецького ВП ГУНП в області, які призвели до завдання їй моральної шкоди та негативних наслідків для неї і її родини.

Суд не погоджується з даним твердженням, так як в даному випадку необхідно розмежовувати поняття неналежного виконання службових обов'язків від протиправної дії або бездіяльності.

Як вбачається з відповіді т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області В.В.Куценка дисциплінарний проступок працівників поліції ОСОБА_13. та ОСОБА_14. скоєно 30.08.2016 року і закінчились строки притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, а в діях працівника поліції ОСОБА_15. ознаки дисциплінарного проступку взагалі відсутні.

Відповідно до положень статей 19, 20 ЦПК України та статті 19 КАС України вирішення питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності службових або посадових осіб органів державної влади віднесено до компетенції адміністративних судів, тобто позивач посилається на протиправні дії правоохоронних органів, проте належних доказів визнання протиправності дій чи бездіяльності не надає.

Враховуючи вищевикладене у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання службових обов'язків співробітниками органів поліції при розгляді матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, проживає АДРЕСА_1.

Відповідач: ГУНП в Кіровоградській області, м. Кропивницький, вул. В.Чміленка, 41.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко