ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1756/19 Номер провадження 22-ц/814/2090/19Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Чумак О.В.

за участю секретаря: Філоненко О.В.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2019 року у складі судді Маханькова О.В.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та просив про стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за кредитним договором № б/н від 05 квітня 2007 року, яка утворилась станом на дату смерті позичальника, у сумі 5967,38 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 4844,51 грн., заборгованості за відсотками - 818,44 грн., заборгованості з комісії та пені - 304,43 грн., та понесені по справі судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 05. квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник належним чином не виконував. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 , тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання померлого позичальника.

У відповідності до частини другої статті 1281 ЦК України банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців, направивши 06 березня 2014 року претензію до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, якою повідомлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

03 березня 2019 року банк направив відповідачці лист-претензію щодо погашення заборгованості, але ніяких дій нею вчинено не було.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено та не встановлено судом на підставі належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, що відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємницею померлого позичальника ОСОБА_2 та отримала у спадщину майно, в межах вартості якого має відповідати перед банком за успадкованими кредитними зобов`язаннями.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд дійсні обставини справи не встановив, не вчинив ряд дій, які б могли полегшити розгляд справи, щодо витребування з власної ініціативи відомостей про наявність рухомого та нерухомого майна, зареєстрованого за позичальником, оскільки банк, як кредитор спадкодавця, не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації на думку апелянта суд повинен був самостійно її встановити, натомість фактично звільнив відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі одних лише формальних міркувань.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (статті 375 ЦПК України).

По справі судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (статті 1218-1220 ЦК України).

Оскільки зобов`язання по поверненню кредиту не є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця та можуть бути виконані його спадкоємцями у встановленому законом порядку, такі зобов`язання включаються до складу спадщини.

Зі смертю боржника умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержанного у спадщину, у порядку, встановленому частиною другою цієї статті, - шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі (абзац 2 частини другої статті 1282 ЦК України).

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» пред`явив вимоги до спадкоємців боржника, направивши претензцію кредитора до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. Згідно повідомлення державного нотаріуса, на підставі даної претензії кредитора після померого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 89/2014 року.

03 березня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направив лист-претензію відповідачу ОСОБА_1 про сплату заборгованості, що виникла на час смерті боржника, в сумі 5967,38 грн., однак, доказів отримання претензії відповідачем матеріали справи не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову банку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що предметом доказування по справі є факт наявності спадкового майна, в межах вартості якого спадкоємці відповідають за боргами спадкодавця, проте, таких обставин по справі встановлено не було та суду їх не доведено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності фактичних підстав для задоволення позову та відхиляє доводи апеляційної скарги.

За правилами статей 12, 13, 76-81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема, частиною сьомою статті 85, частиною шостою статті 95, частиною п`ятою статті 100, статтею 103, частиною другою статті 456 ЦПК тощо.

Натомість, сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи є процесуальним обов`язком учасників справи (пункт 2 частини другої статті 43 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України).

Витребування доказів у разі неможливості їх самостійного подання учасником справи, здійснюється судом за відповідним клопотанням, що подається заінтересованою особою до суду в порядку та у строки, встановлені частинами першою, другою статті 84, частинами другою, третьою статті 83 ЦПК України.

Реалізуючи своє право на судовий захист особа наділена правом самостійно обирати спосіб захисту та коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, суд вирішує справу відповідно до заявлених вимог та наявних доказів.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, у спірних правовідносинах суд не має дискреційних повноважень на витребування доказів, тому аргументи апеляційної скарги щодо невиконання судом обов`язку по збиранню доказів по справі є безпідставними і не ґрунтуються на законі.

Оскільки по справі не встановлено і суду не доведено, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого боржника ОСОБА_2 , яка отримала майно у спадщину, підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» не вбачається.

Крім того, виходячи зі змісту частини другої статті 1282 ЦК України, обраний позивачем спосіб судового захисту не відповідає характеру порушеного права.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, яке ухвалене судом з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: В.П. Пікуль

О.В. Чумак