Справа №:755/5856/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є

з секретарем Рудь Н.В.

за участі

представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_3 за участю Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувача ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

скаржник звернувся до суду із скаргою за участю Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що 11 листопада 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/15554/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. З метою виконання рішення суду заявник відкрив картковий рахунок на ім`я сина - ОСОБА_4 та за період з 11 липня 2016 року по 18 серпня 2018 року перерахував грошові кошти у розмірі 70 050,00 грн. 01 березня 2019 року заявником подано до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву з вимогою зарахувати сплачені безпосередньо ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 70 050,00 грн. в рахунок сплачених аліментів на примусове виконання виконавчого листа № 755/15554/15-ц. Однак листом Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04 квітня 2019 року заявнику відмовлено у зарахуванні грошових коштів у розмірі 70 050,00 грн., перерахованих безпосередньо ОСОБА_4 в рахунок сплачених аліментів на примусове виконання виконавчого листа № 755/15554/15-ц. У зв`язку з чим просить визнати дії Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не включення до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 квітня 2019 року перераховані безпосередньо ОСОБА_4 за період з 11 липня 2016 року по 18 серпня 2018 року грошові кошти у розмірі 70 050,00 грн. неправомірними, зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зарахувати в рахунок сплати аліментів на користь ОСОБА_2 перераховані безпосередньо ОСОБА_4 за період з 11 липня 2016 року по 18 серпня 2018 року грошові кошти у розмірі 70 050,00 грн..

16 квітня 2019 року ухвалою суду прийнято до свого провадження скаргу, призначено судовий розгляд, залучено стягувача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до участі у справі за скаргою та витребувано у Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (02094, вул. Краківська, 20, м. Київ) належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП № 52861980.

04 липня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням ухвали по суті вимог.

Заявник в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1 .

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги повністю. Дав пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення скарги, оскільки заявник на власний розсуд відкрив картковий рахунок на ім`я неповнолітнього сина та перераховував грошові кошти, якими сам і розпоряджався. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 .

Представник заінтересованої особи Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

04 грудня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/15554/15-ц від 09 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх його доходів, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 61-62).

11 листопада 2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мироненко Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/15554/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 04 грудня 2015 року (а.с. 73-74).

01 березня 2019 року заявником подано до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про зарахування сплачених грошових коштів у розмірі 70 050,00 грн. на користь неповнолітнього сина в рахунок сплачених аліментів на примусове виконання виконавчого листа № 755/15554/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 04 грудня 2015 року (а.с.176-177).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 15744/4 від 04 квітня 2019 року загальна заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 04 квітня 2019 року становить у розмірі 92 789,13 грн. (а.с. 186-187).

Заявник просить визнати дії Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не включення до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 квітня 2019 року перерахованих безпосередньо ОСОБА_4 за період з 11 липня 2016 року по 18 серпня 2018 року грошових коштів у розмірі 70 050,00 грн. неправомірними, зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зарахувати в рахунок сплати аліментів на користь ОСОБА_2 перераховані безпосередньо ОСОБА_4 за період з 11 липня 2016 року по 18 серпня 2018 року грошові кошти у розмірі 70 050,00 грн.

Підставою для задоволення скарги заявником зазначено про перерахування аліментів на розрахунковий (картковий) рахунок, відкритий заявником в Публічному акціонерному товаристві «Приватбанк» на ім`я неповнолітнього сина, на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року.

На підтвердження вимог заявник надав суду виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я заявника, зі змісту якої вбачається перерахування грошових коштів на карту Приватбанку , одержувач: ОСОБА_4 (а.с. 7, 8-9).

Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення скарги, оскільки заявник на власний розсуд відкрив картковий рахунок на ім`я неповнолітнього сина, та перераховував грошові кошти, якими сам і розпоряджався. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 .

На підтвердження заперечень заінтересована особа надала суду квитанції про перерахування грошових коштів з карти неповнолітнього сина на карту заявника на загальну суму 7000,00 грн. (а.с. 40-42), довідку Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 10 грудня 2018 року, відповідно до якої 09 серпня 2016 року з картки Юніора № НОМЕР_2 , власник ОСОБА_4 , було проведено видачу готівки в сумі 20 000,00 грн. через касу відділення банку за наявності картки та введення ПІН-коду (а.с. 43), виписку з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 44-58).

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 с. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно п. 2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Згідно п. 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Згідно п. 3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами.

Зі змісту наданої заявником виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я заявника вбачається, що ним перераховано грошові кошти у розмірі 70050, 00 грн. на картковий рахунок, відкритий на ім`я неповнолітнього ОСОБА_4 .

Однак відповідно до виконавчого листа № 755/15554/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 04 грудня 2015 року стягувачем є ОСОБА_2 .

Отже, заявником не надано належних та допустимих доказів сплати аліментів у розмірі 70 050,00 грн. на користь стягувача ОСОБА_2 , чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні скарги боржника ОСОБА_3 за участю Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувача ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України "Про виконавче провадження, ст.ст. 260, 353, 439, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_3 за участю Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувача ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05 липня 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна