Справа № 215/3408/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі : головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Зоріній А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача, адвоката - Лушпенка Д.С. представника відповідача - Подшивалової О.В. представника третьої особи - Іванченка П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі в загальному позовному провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями посадових і службових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, третя особа: прокуратура Дніпропетровської області,

СУТЬ СПОРУ:

01.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000000 грн. завданої незаконними діями посадових і службових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 23.05.2013 р. слідчим СВ Тернівського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області відносно позивача було внесені відомості в ЄРДР щодо вчинення злочину передбаченого ст.368 ч.4 КК України.

25.05.2013 р. були проведені негласні слідчі дії, внаслідок яких ОСОБА_1 фактично був затриманий, в нього вилучено 8000 грн. та 1000 доларів США і розпочато досудове розслідування, тобто розпочато процедуру притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

27.06.2013 р. ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.368 ч.2 КК України.

27.09.2013 р. кримінальна справа була направлена до суду з обвинувальним актом.

16.03.2018 р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження відносно позивача було закрите в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Таким чином позивач на протязі 57 місяців і 28 днів з 25.05.2013 р. початку негласних слідчих дій і до 23.03.2018 р. - закриття кримінального провадження, зазнавав утиску гарантованих ст.ст.29, 30, 32 Конституцією України прав на особисту свободу, та недоторканість, прав на невтручання в особисте життя, прав на недоторканість житла.

Крім того:

- 07.06.2013 р. було проведено обшук житла позивача, та його дружини;

- 27.09.2013 р. було звернення слідчого до суду з клопотанням про відсторонення позивача від займаної посади голови правління ГБК «Автомобіліст»;

- 30.11.2015 р. позивач був змушений звільнитися з основного місця роботи, начальника бюро відділу устаткування ПРАТ «ПІВНГЗК», саме з за притягнення д кримінальної відповідальності, та непорозумінь на роботі в зв`язку з цим;

- 02.07.2013 р. було розірвано шлюб з ОСОБА_2 , з за непорозумінь та суттєвих погіршень відносин в родині, з за наявності кримінального переслідування;

- позивач 26 разів з`являвся до суду за викликами на судові засідання, був змушений доводити свою невинуватість.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та його представник адвокат Лушпенко Д.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказують що дійсні причини звільнення позивача з роботи, саме з за наявності кримінального провадження підтвердив свідок ОСОБА_3 Розірвання шлюбу підтверджується відповідним рішенням, кількість та тривалість викликів обвинуваченого до слідчого та суду, проведення обшуків, відсторонення від посади підтверджується судовими повістками, повістками слідчого, протоколами та постановами які містяться в матеріалах справи, та матеріалах кримінального провадження.

На обґрунтування позовних вимог в 1000000 грн. моральної шкоди посилаються на ст.1176 ч.1 ЦК України, ст.ст.3 п.5, 13 ч.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідач Державна казначейська служба України (далі Казначейство) направила до суду відзив на позовну заяву а.с.72-73, якими вважає, що Казначейство не є учасником спірних правовідносин, жодним чином не порушувало права позивача, та не може нести відповідальність за шкоду завдану позивачу дійми інших осіб та органів. Крім того вважає, що позивач ОСОБА_1 не довів належними доказами в суді факт та розмір заподіяної йому моральної шкоди, тому просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник Казначейства Подшивалова О.В., наполягала на тому, що до позивача не застосовувались запобіжні заходи та заходи процесуального примусу, передбачені КПК України. ОСОБА_1 не перебував під вартою, до нього не застосовувались інші запобіжні заходи. Звільнений з роботи позивач був за власним бажанням, відповідно нічим не підтверджується погіршення сімейних відносин, та розірвання шлюбу позивача саме з за наявності кримінальної справи. На підставі викладеного вважає суму в 1000000 грн. яку вимагає позивач неспівмірною з його моральними стражданнями.

Третя особа з боку відповідача без самостійних вимог - прокуратура Дніпропетровської області ( далі Прокуратура) направила до суду пояснення на позовну заяву а.с.92-96, якми позов ОСОБА_1 визнає частково в частині стягнення моральної шкоди за час перебування під слідством та судом в розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць слідства згідно ст.ст.4 ч.5-6, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в сумі 201042 грн. виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в сумі 3723 грн. яка була встановлена Законом «Про державний бюджет України на 2018 р.» на час звернення позивача до суду. Відшкодування шкоди проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом.

28.08.2013 р. позивачу було повідомлено про підозру, а через повних 54 місяці 16.03.2018 р. провадження по справі було закрито судом ( 3723 грн. х 54 міс.= 201042 грн.)

В судовому засіданні представник Прокуратури Іванченко П.П., вказує на обґрунтованість мінімального стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 225342 грн., виходячи з законодавчо встановленого збільшення розміру мінімальної заробітної плати до 4173 грн. на місяць за 54 місяці.

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2018 р. було відкрито провадження по справі, ухвалено проведення підготовчого розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2018 р. Прокуратуру залучено до участі у справі як третю особу з боку відповідача без самостійних позовних вимог.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2018 р. було закрито підготовче провадження, та справа призначена до судового розгляду на 18.01.2019 р.

Інші процесуальні дії не вчинялись, зупинення/відновлення провадження не застосовувалось.

Заслухавши думки сторін, пояснення свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, та матеріали кримінального провадження №215/3827/13-к надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постановами органу досудового розслідування, протоколом огляду, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, повідомленням про підозру, постановою прокурора та ухвалою суду, поясненнями сторін якими визнаються вказані обставини, що:

23.05.2013 р. відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ст..368 ч.4 КК України були внесені в ЄРДР.

25.05.2013 р. в ході протоколу огляду, внаслідок проведення негласних слідчих дій відповідно до ст.40 КПК України а.с.5-10, у ОСОБА_1 було вилучено 8000 грн. та 1000 доларів США а.с.12-18.

27.06.2013 р. ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.368 ч.2 КК України а.с.22-26.

27.09.2013 р. кримінальна справа була направлена до суду з обвинувальним актом а.с.40-43.

16.03.2018 р. постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2, прокурор відмовився від публічного обвинувачення Недотопи М.А. у вказаному кримінальному провадженні на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК України в зв`язку з тим що не встановлені достатні докази і вичерпані можливості їх отримати а.с.51-58, тобто недоведеності вчинення позивачем вказаного злочину.

16.03.2018 р. ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження відносно позивача було закрите в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення відповідно д приписів ст.ст.340, 284 ч.2 п.2 КПК України а.с.59.

Таким чином досудове розслідування по справі відносно ОСОБА_1 на думку суду, тривало загалом з 28.08.2013 р. коли позивачу персонально було повідомлено про підозру, оскільки до вказаної процесуальної дії ОСОБА_1 не мав статусу підозрюваного, та міг бути опитаний як свідок за його згодою.

Через повних 54 місяці і 18 днів тобто 16.03.2018 р. провадження по справі було закрито судом за відмовою прокурора від підтримання публічного обвинувачення, тобто недоведеності участі позивача у вчиненні вказаного злочину.

Суд не може погодитись з позицією позивача, що досудове розслідування тривало з 25.05.2013 р., коли був проведений протокол огляду в результаті НСРД, оскільки на той час особисто ОСОБА_1 ще не був притягнутий до участі у справі як підозрюваний.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.56 Конституції України згідно норм якої - кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст.1 ч.1 п.1, ч.2, ст.2 ч.1 п.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року зі змінами, ст.1176 ЦК України підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Таким чином при закритті провадження по справі за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.2 ч.1 п.2 вищевказаного Закону має право на відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.3 п.5, ст.ст.4 ч.5-6, 13 зазначеного Закону - відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Судом встановлено, що незаконні дії органу досудового розслідування, прокуратури завдали моральних втрат позивачу. Позивач перебував під слідством більш ніж 54 місяці. Психічний вплив вказаних негативних факторів та їх наслідків тривалий час вимагало від позивача значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 р. розмір мінімальної заробітної плати встановлений в сумі 4173 грн. на місяць., тобто мінімальний розмір морального відшкодування ОСОБА_1 повинен становити 225342 грн. / 4173 грн. х 54 міс./

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з тривалості досудового розслідування та судового розгляду, розміру мінімальної заробітної плати, обставин справи, та вказаних вище негативних факторів. Суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_1 225342 грн. моральної шкоди за рахунок державного бюджету відповідно до ст.4 Закону, задовольнивши позов частково. Суд вважає, що граничний мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди повинен розраховуватися саме з мінімальної заробітної плати встановленої законом на час її відшкодування судом на час ухвалення судового рішення в червні 2019 р., а не тієї заробітної плати яка існувала на час досудового розслідування, чи звернення позивача д суду з позовом. Зростання мінімальної заробітної плати щорічно (щомісячно) законодавчо встановлено, що гарантує права позивача на повне відшкодування такої шкоди саме з розрахункової величини мінімальної заробітної плати.

Суд вважає, що саме в такому розмірі підлягають стягненню завдані позивачу моральні страждання, оскільки на думку суду розмір відшкодування в 1000000 грн. є завищеним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ч.3 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.77, 79 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В обґрунтування моральних страждань позивач також вказує:

1. 07.06.2013 р. було проведено обшук житла позивача, та його дружини ОСОБА_2 , але вказані обшуки проводилися на підставі ухвал слідчого судді від 06.06.2013 р., відповідно до правил ст.ст.233-234 КПК України, тобто в порядок та спосіб передбачений кримінально-прцесуальним законом. Відповідно самі обшуки а.к.п.45-52 т.2, в межах кримінального провадження були законними, та у вказаному випадку законність слідчих дій не дає позивачу підстав для стягнення моральної шкоди відповідно до правил ст.ст.1-2 зазначеного Закону.

2. 02.07.2013 р. слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого про відсторонення позивача від займаної посади голови правління ГБК «Автомобіліст» а.с.36, та в клопотанні слідчого було відмовлено. Тобто позивач не був відсторонений від посади, вказане питання розглядалося в визначений законом спосіб, що також не дає позивачу підстав для стягнення моральної шкоди.

3. 30.11.2015 р. позивач був звільнений з основного місця роботи, начальника бюро відділу устаткування ПРАТ «ПІВНГЗК», за власним бажанням, виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується наказом ПРАТ №545 від 30.11.2015 р. а.с.61. Таким чином причина звільнення ОСОБА_1 : власне бажання визначена законодавчо та письмово. Саме з за юридичної визначеності причини звільнення, суд критично ставиться до пояснень позивача, та свідка ОСОБА_3 , щодо непорозумінь у позивача на роботі в зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, та звільнення саме з цих причин.

4. 02.07.2013 р. в органах РАЦС було розірвано шлюб позивача з ОСОБА_2 а.с.60. Але належних доказів того, що непорозуміння та суттєві погіршення відносин в родині, відбулися з за наявності кримінального провадження позивач суду не надав.

6. Позивач дійсно 26 разів викликався до слідчого та суду за викликами а.с.27-50, але судом вказані обставини були взяті до уваги при обґрунтованості моральних страждань, тривалості розгляду справи більше 54 місяців, та розрахунку мінімальної заробітної плати за цей період.

Суд враховує, що запобіжні заходи та заходи процесуального примусу, передбачені КПК України до позивача ОСОБА_1 не застосовувались, позивач не перебував під вартою, до нього не застосовувались інші обмеження особистих прав і свобод.

Таким чином на думку суду позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували розмір моральної шкоди в 10000000 грн., тому суд вважає суму яку вимагає позивач неспівмірною з його моральними стражданнями, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

При звільнення Казначейства від сплати судового збору, судовий збір в сумі 704,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.56 Конституції України, ст.1 ч.1 п.1, ч.2, ст.2 ч.1 п.2, ст.4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року зі змінами, ст.1176 ЦК України, ст..8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», керуючись ст.ст.10, 12, 13, 77, 79, 43, 49, 141, 263-268, 273, 274 ч.4 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями посадових і службових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 225342 (двісті двадцять п`ять тисяч триста сорок дві) грн. моральної шкоди завданої незаконними діями посадових і службових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Судовий збір в сумі 704,80 грн. компенсувати за рахунок держави.

Повне рішення складено 05.07.2019 р.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 30 днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, місце знаходження: 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6, .

Третя особа: прокуратура Дніпропетровської області, 49044, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 38,

СУДДЯ: