Ухвала

22 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 552/6989/16-ц

провадження № 61-3683ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції Полтавської області, про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 26 000 доларів США, що станом на 07 грудня 2016 року складає 664 980,96 грн, 3 % річних від простроченої суми - 57 061 грн, витрати інфляції за весь час прострочення, що становить 600 059,60 грн, пеню - 253 238,97 грн, а всього 1 575 340,53 грн.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати недійсним договір позики від 01 серпня 2012 року, укладений між нею та відповідачем у формі розписки.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 07 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, а саме: знято арешт з квартири АДРЕСА_1, який був накладений відповідно до ухвали Київського районного суду міста Полтави від 22 грудня 2017 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Київського районного суду міста Полтави від 07 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за борговою розпискою в сумі 664 980,96 грн, що становить 26 000 доларів США, та 3 % річних від простроченої суми - 57 061 грн, а всього 722 041,96 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат 12 268,34 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оплачена судовим збором.

Згідно з частиною сьомою статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі зазначено клопотання про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року до закінчення касаційного провадження у справі. Однак жодних підстав для такого зупинення у клопотанні не наведено.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об'єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Оскільки у клопотанні не наведено жодних підстав необхідності зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, а також не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року.

Витребувати із Київського районного суду міста Полтави цивільну справу № 552/6989/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції Полтавської області, про визнання договору позики недійсним.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2019 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 березня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук