Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 705/2078/16-ц

провадження № 61-27216св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Ювшина В. І., Гончар Н. І., Пономаренка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 листопада 2013 року він разом з дочкою ОСОБА_6 пас корів та о 17 год 15 хв гнав їх до с. Кочержинці із правої сторони узбіччя. Коли до села залишилося приблизно 450 м, він побачив як зі сторони монастиря у сторону с. Кочержинці на великій швидкості їде автомобіль ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_5 не вибрав безпечну швидкість руху для проїзду повз корів та здійснив наїзд на одну із корів, завдавши їй травми, несумісної із життям.

Працівники Державної автомобільної інспекції, які приїхали на місце пригоди, склали протокол про адміністративне правопорушення не на водія автомобіля ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_5, а на нього.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана постанова суду оскаржена ним в апеляційному порядку і постановою Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року скасована, а провадження у справі закрито за відсутність складу адміністративного правопорушення.

Травмуванням корови у дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), внаслідок чого корова померла, відповідач завдав йому майнової шкоди у розмірі 14 900,00 грн. Крім того, знищенням майна йому також заподіяна і моральна шкода.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь 14 900,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та понесені судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року у задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щопозивач не довів, що ОСОБА_5 знищив його майно, а саме збив корову, яка померла, та є винною особою, яка має відповідати за шкоду, завдану при експлуатації джерела підвищеної небезпеки.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14 900,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач довів наявність заподіяної йому майнової шкоди та її розмір, тоді як відповідачем не доведено, що заподіяння шкоди відбулося внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Внаслідок незаконних дій відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, розмір відшкодування якої із урахуванням засад розумності та справедливості складає 2 000,00 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників у справі

У липні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що доводи позивача про те, що корова загинула внаслідок ДТП не підтвердженні належними доказами. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що корова є його приватною власністю, що вона була тільною, а також того, що відповідач є винним у завданні йому майнової та моральної шкоди.

У жовтні 2017 року від ОСОБА_4 надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що на позивача покладено обов'язок довести завдання йому шкоди та її розмір, а відповідач може бути звільнений від відповідальності лише при доведені ним обставин, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником корови симентальської породи по кличці «Мальвіна». 13 листопада 2013 року сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 217030 під керуванням ОСОБА_5 та корови, яку гнав ОСОБА_4 із пасовиська на узбіччі дороги. Внаслідок ДТП корова «Мальвіна» травмована, а автомобіль ВАЗ 217030 зазнав пошкоджень.

На місце ДТП здійснений виїзд працівниками Державної автомобільної інспекції та складений протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 Відомостей про будь-які ідентифікуючі відомості корови, яка зафіксована на місці ДТП, вказані документи не містять.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн.

Згідно з постановою Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2014 року постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 по факту ДТП 13 листопада 2013 року закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Уманське племпідприємство» від 03 березня 2016 року № 43 вартість корови симентальської породи зазначеної вгодованості тільної п'ять місяців вагою 550 кг, 10 березня 2009 рокународження, із розрахунку одного кілограма живої ваги - 26,00 грн, складає 14 300,00 грн, та теляти вигою 40 кг із розрахунку ? 15,00 грн за один кілограм, складає 600,00 грн, а всього вартість корови складає 14 900,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Загальні підстави відповідальності за майнову шкоду встановлені у статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа, яка володіє та використовує транспортний засіб, відповідає за заподіяну шкоду й за відсутності вини, єдиним виключенням із загального правила є доведеність цією особою заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, у той час як правила статті 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.

Положеннями статті 22 ЦК України передбачено, що Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач довів наявність заподіяної йому майнової шкоди та її розмір, тоді як відповідачем не доведено, що заподіяння шкоди відбулося внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, у зв'язку із чим дійшов правильного висновку про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві майнову шкоду, завдану джерелом підвищеною небезпеки.

Встановивши, що внаслідок знищення майна позивачу заподіяна моральна шкода, суд апеляційної інстанції, із урахуванням характеру правопорушення та глибини душевних страждань, обґрунтовано виходив із того, що розмір відшкодування моральної шкоди складає 2 000,00 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості.

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам статей 213-215, 316 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57?60, 212, 303, 304 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик