Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смоляра А.О.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду 25.09.2018р. з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №010/1177/82/0007145 від 03.11.2010р. в сумі 211716,49грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків та порядку повернення кредитних коштів.

Ухвалою суду від 11.10.2018р. прийнято рішення про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.11.2018р. на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній зазначив, що допускав порушення строків та порядку внесення кредитних платежів протягом 2012 року, але свої зобов`язання по кредитному договору перед банком виконав в повному обсязі в період часу з 21.06.2013р. по 24.04.2015р., оскільки в цей проміжок здійснював всі необхідні платежі за кредитним договором і станом на 24.04.2015р. загалом перерахував на користь банку суму коштів в розмірі 42894,21грн, що підтверджується копіями відповідних квитанцій доданих до відзиву. Зазначив, що 27.04.2015р. він з`являвся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м. Києві, де йому було повідомлено про анулювання банківської картки та обнуління кредитного рахунку № НОМЕР_1 . Просив відмовити у позові в повному обсязі.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

03.11.2010р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого з усіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту (далі - Банк), був укладений кредитний договір №010/1177/82/0007145 (далі - Кредитний договір). За умовами Кредитного договору Банк відкрив позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_2 з кредитною лінією в розмірі 14 700грн зі строком дії ліміту кредитування до 03.11.2012р., з можливим подальшим збільшенням ліміту та строку кредитування, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 36,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, і виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Перед укладанням та підписанням Кредитного договору, позичальник звернувся до Банку із заявою-анкетою для отримання карткового кредиту «Кредитна картка» до зарплатного рахунку (картковий рахунок № НОМЕР_3 ) та своїм підписом засвідчив згоду з діючими на момент підписання заяви-анкети тарифами банку за тарифним планом «Вигідний» та «Правилами користування платіжними картками «Райффайзен Банк Аваль».

25.10.2012р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №010/1177/82/0007145 від 03.11.2010р. (далі - Додаткова угода). Умовами такої додаткової угоди сторони визначили: розмір кредитного ліміту збільшується до 19110грн; строк кредитування складає 48 місяців з 25.10.2012р. до 25.10.2016р.; процентна ставка за користування кредитом складає 36% річних; номер карткового рахунку до якого встановлюється кредитний ліміт - НОМЕР_4 ; номер рахунку позичальника для зарахування заробітної плати та здійснення договірного списання - НОМЕР_3 . Також з підписанням додаткової угоди та її додатків сторони погодили зміну тарифів Банку.

Всупереч умовам Кредитного договору та Додаткової угоди відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки протягом 2012р. допускав порушення порядку та строків здійснення кредитних платежів, а починаючи з січня 2013р. взагалі припинив здійснення будь-яких операцій із використанням кредитної картки, внаслідок чого на момент закінчення строку дії кредитного договору, погодженого сторонами (25.10.2016р.), за відповідачем утворилась заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 100948,45грн.

На підставі п.9.3 Додаткової угоди Банк продовжив строк дії Кредитного договору на тих самих умовах ще на чотири роки, внаслідок чого продовжив здійснення нарахувань на збільшення розміру заборгованості відповідача перед банком.

18.05.2018р. Банк надіслав на адресу відповідача лист-вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомив відповідача про необхідність протягом 30 календарних днів з дати отримання такої вимоги здійснити дострокове погашення кредитної заборгованості на загальну суму 203668,89грн, що визначена станом на 30.04.2018р.. Натомість зазначена вимога не була вручена відповідачу та залишилась без виконання.

Станом на 20.06.2018р. за розрахунком Банку розмір заборгованості відповідача за кредитним договором складає 211716,49грн і складається з наступних сум: 19110грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом (кредитний ліміт); 192606,49грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом (сума нарахованих процентів та неустойки).

Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення кредитної заборгованості позивач Банк звернувся до суду з зазначеним позовом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті ст.ст. 546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені.

Згідно із ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до п.11.2 Додаткової угоди, сторони визначили, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком щомісяця в будь-який день в період, що починається за 4 робочі дні до кінця місяця та закінчується в останній день місяця, але не раніше 25 числа кожного місяця (дата розрахунку процентних платежів). Нарахування процентів здійснюється за період з дати укладення Договору до дати розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів по дату розрахунку процентних платежів в поточному календарному місяці включно.

Відповідно до п.11.3 Додаткової угоди проценти нараховуються за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по Кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє Пільговий період за фактичний строк користування кредитом з урахуванням фактичної кількості календарних днів у місяці та році (метод факт/факт).

Позичальник зобов`язався до 20 (двадцятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього договору) датою розрахунку процентних платежів зарахувати на рахунок щомісячний обов`язковий внесок в сумі не менше 5 (п`яти) відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день наступний за датою розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідним тарифним планом, або суми залишку заборгованості, якщо вона менше за зазначену фіксовану суму.

Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору неодноразово допускав порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому неналежним чином виконував свої обов`язки, чим порушив права Банку.

Аналіз наданих позивачем виписок з карткового рахунку № НОМЕР_1 свідчить, що з 27.12.2012р. по такому рахунку припинилось здійснення відповідачем будь-яких операцій. При цьому внаслідок нарахування заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, що мало місце 25.12.2012р. в сумі 224,46грн, по картковому рахунку виник недозволений овердрафт і розмір заборгованості позичальника перевищив дозволений поточний ліміт кредитування у 19110грн. Станом на 27.12.2012р. розмір заборгованості зафіксований в сумі 19298,43грн. В подальшому Банком нараховувались проценти за користування кредитними коштами, в тому числі і за недозволеним овердрафтом, які обчислювались на всю суму існуючого грошового зобов`язання відповідача перед банком по картковому рахунку № НОМЕР_1 за ставкою 36% річних. Через відсутність надходжень на картковий рахунок коштів на погашення кредитної заборгованості, остання збільшувалась і до неї додатково Банком нараховувались суми неустойки у вигляді штрафу за прострочення обов`язкового внеску на картковий рахунок.

У своєму відзиві відповідач зазначав про здійснення ним погашення кредитної заборгованості, що підтверджується копіями відповідних квитанцій. Натомість слід звернути увагу, що відповідні квитанції підтверджують внесення ОСОБА_1 коштів до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з конкретним призначенням - «поповнення поточного рахунку для подальшого погашення кредиту НОМЕР_5». Разом з тим, відповідно до п.1.5 Додаткової угоди кредитний ліміт був встановлений на картковий рахунок № НОМЕР_4 , а рахунок для здійснення договірного списання коштів на погашення кредитної заборгованості сторони визначили за № НОМЕР_3 . Отже саме на банківські рахунки з цими реквізитами відповідач мав вносити грошові кошти для належного виконання ним своїх зобов`язань по кредитному договору №010/1177/82/0007145 від 03.11.2010р.. Надані ж відповідачем копії квитанцій підтверджують внесення ним коштів на інший рахунок (№ НОМЕР_5 ), який не передбачений Кредитним договором, а отже не є належними доказами виконання відповідачем своїх зобов`язань по такому кредитному договору. За таких обставин з підстав, передбачених ст.ст.77, 81, 83, 89 ЦПК суд відхиляє доводи відповідача про здійснення ним платежів по кредитному договору.

Наданий позивачем розрахунок суми процентів по Кредитному договору відповідає умовам, погодженим сторонами та викладеним у п.3.2 Кредитного договору та статті 11 Додаткової угоди.

Натомість суд зауважує, що за кредитним договором сторони погодили строк, протягом якого позичальник користується та здійснює погашення кредиту. Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди такий строк складає 48 місяців, що починається 25.10.2012р. і закінчується 25.10.2016р..

Пунктом 9.3 Додаткової угоди передбачено наступне: «Без укладання додаткових угод до Договору, Банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом Банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку користування кредитом розглядається як сторонами як згода клієнта на подовження строку користування кредитом. Строк користування кредитом може бути подовжений, в тому числі без перевипуску платіжної картки в разу настання обставин згідно п.3.14 або 10.5, з метою виконання обов`язку клієнта щодо погашення кредиту без права його отримання, про що банк повідомляє клієнта в порядку, аналогічному тому, що вказаний в п. 10.3 договору». Пунктом 10.3 Додаткової угоди передбачено, що повідомлення здійснюється шляхом надсилання або надання клієнту під підпис відповідного письмового повідомлення за сім календарних днів до початку наступного періоду.

Як встановлено судом за період часу з 27.12.2012р. по 25.10.2016р. (дата закінчення строку користування кредитом) відповідачем не здійснювалось жодної операції за картковим рахунком № НОМЕР_1 . До того ж збільшення заборгованості відповідача по картковому рахунку в даному випадку обумовлювалось перевищенням суми заборгованості за кредитом над розміром поточного ліміту, а тому у відповідності до п.11.4 Додаткової угоди таке збільшення заборгованості не супроводжувалось видачею кредитних коштів клієнту. Зазначене свідчить, що метою продовження Банком строку користування кредитом є виконання обов`язку клієнта щодо погашення кредиту без права його отримання, що обумовлює необхідність здійснення письмового повідомлення позичальника про продовження строку користування кредитом. Натомість всупереч вимог ст.ст.81, 83 ЦПК позивачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення письмового повідомлення відповідача про подовження строку користування кредитом, а отже суд не приймає доводів позивача щодо правомірності автоматичної пролонгації строку користування кредитом.

За таких обставин, терміном виконання відповідачем всіх своїх зобов`язань по кредитному договору №010/1177/82/0007145 від 03.11.2010р. є 25.10.2016р., а відтак нарахування позивачем процентів за користування кредитом після цієї дати є неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця таких випадках забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок ґрунтується на правилам застосування відповідних норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12.

Стосовно вимоги про стягнення неустойки суд зауважує наступне. Відповідно до ст.624 ЦК якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Як вбачається з наданих суду розрахунків позивачем нарахована неустойка у вигляді пені за прострочення відповідачем сплати щомісячних обов`язкових внесків на картковий рахунок в розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не менше 50грн, що передбачено п.16.6 Додаткової угоди. Цим же пунктом Додаткової угоди передбачено, що неустойки нараховуються та сплачуються в порядку, аналогічному порядку нарахування та сплати процентів за користування кредитом, передбаченим п.11.2, 11.4 договору. За змістом цієї умови договору у разі припинення права кредитора на нарахування процентів за користування кредитом припиняється і право на нарахування неустойки. За таких обставин вимоги щодо стягнення неустойки, нарахованої після 25.10.2016р. є неправомірними.

Станом на 25.10.2016р. розмір кредитної заборгованості відповідача перед Банком складав 100948,45грн, з яких: 19110грн - заборгованість по кредитному ліміту; 64812,23грн - проценти за користування кредитом; 17026,22грн - неустойка за прострочення обов`язкових внесків. Отже вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення в межах суми вимог 100948,45грн, а відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 1515грн, що складає частку у 47,7% від загальної суми судових витрат, понесених позивачем, оскільки саме такий відсоток від заявлених позивачем позовних вимог підлягає до задоволення в даній справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 Цивільно-процесуального кодекс України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 13.11.1996року) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (місцезнаходження юридичної особи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд.9, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 100948 (сто тисяч дев`ятсот сорок вісім)грн 45(сорок п`ять)коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 13.11.1996року) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (місцезнаходження юридичної особи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд.9, ) в якості відшкодування судових витрат 1515 (тисяча п`ятсот п`ятнадцять)грн.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр