Справа № 265/8521/18
Провадження № 2/265/279/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря Себко Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів,

Третя особа: Лівобережний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Кальної А.Г.

відповідача - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

9 жовтня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 по оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів. Третя особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.

В обґрунтування позову, позивач посилався на ті обставини, що з весни 2012 року він зустрічався з відповідачкою, а 21 вересня 2012 року уклали з нею шлюб. На день укладення шлюбу з відповідачкою, вона була вже вагітна. Дитина - ОСОБА_4, народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та в свідоцтві про народження його було записано батьком. Коли дитина почала підростати, він став помічати, що ОСОБА_4 не схожий на нього або його родичів та в нього закралися сумніви що він не є його біологічним батьком. В травні 2018 року позивачка зібрала свої речі та повідомила що пішла від нього. В вересні 2018 року відповідачка на підставі судового наказу стягнула з нього аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить суд виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дитини, та звільнити від стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги, та пояснив, що відповідачку знає з 2010 року, він з нею деякий час зустрічався. Потім вони розсталися. В травні 2012 року, відповідачка повернулася до нього та вони знов почали проживати разом, а в подальшому вона повідомила, що вагітна. Він вирішив що це його дитина, а тому одружився з відповідачкою, та після народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 року, не заперечував щоб його було записано батьком дитини. Але ОСОБА_4 став підростати, і всі почали помічати що він зовсім не схожий ні на нього ні на його родичів. А коли він відкрито запитав у відповідачки чия це дитина, вона повідомила, що ОСОБА_4 не його син. В травні 2018 року, відповідачка пішла від нього та забрала ОСОБА_4. А в вересні 2018 року за рішенням суду стягнула з нього аліменти. Такі дії відповідачки його обурили, оскільки їй достеменно відомо, що він не є біологічним батьком дитини. Просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Кальна А.Г. в судовому засіданні повністю підтримала обставини викладені позивачем, та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердила, що дійсно ОСОБА_4 не є біологічним сином позивача, а тому вона не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу на розсуд суду та в інтересах дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.. 122,124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого повторно 20 вересня 2018 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 21 вересня 2012 року уклали шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 494. (а.с.7)

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецький області, 16 січня 2013 року було зроблено відповідний актовий запис № 49. Батьками було записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ( а.с.8)

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком , та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Позивачем ОСОБА_1 в порядку ст.. 81, 103 ЦПК України, було заявлено клопотання про призначення та проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки вона і так визнає, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини.

Допитана в судому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона була доброю знайомою родини ОСОБА_1, оскільки деякий час товаришувала з відповідачкою ОСОБА_2 а потім коли ОСОБА_2 почала проживати з ОСОБА_1 то і з ним. Про те що дитина не ОСОБА_1, вона дізналася недавно, від родичів ОСОБА_1. Їй було відомо, що ОСОБА_2 завагітніла, а тому одружується з ОСОБА_1, і вона вважала, що ОСОБА_4 - син ОСОБА_1. Після весілля вона деякий час не спілкувалася з подружжям ОСОБА_1, а в подальшому коли дізналася що ОСОБА_4 не син позивача була навидь шокована.

Свідок ОСОБА_9, пояснив, що він є батьком позивача ОСОБА_1 Про те, що ОСОБА_4 не є біологічним сином його сина - позивача по справі, він дізнався від ОСОБА_1, коли той подав на розлучення. До цього часу він вважав ОСОБА_4 своїм рідним онуком.

Рішенням Орджонікідзевського районного смуду міста Маріуполя від 29 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3встановлено, що Судам слід ураховувати, що відповідно дост. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей.

Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачкою ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 було визнано в повному обсязі. Відповідачкою ОСОБА_2, в судовому засіданні було підтверджено ті обставини, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 року не є біологічним сином ОСОБА_1. Доказів про те, що позивач на момент реєстрації дитини знав що він не є біологічним батьком дитини ні з боку позивача ні з боку відповідача надано не було, суд вважає що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про оспорювання батьківства підлягають задоволенню.

Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі судового наказу виданого Орджонікідзевским районним судом міста Маріуполя від 10 вересня 2018 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ( а.с.13)

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_4, а тому він підлягає звільненню від сплати аліментів на ОСОБА_4, 22 грудня 202 року народження, стягнутих на підставі наказу від 10 вересня 2018 року.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також враховуючи, що позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень, з урахуванням повного визнання відповідачкою позовних вимог, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню на позивача судовий збір в розмірі 704,80 гривень..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 136, 180 СК України, ст.ст.12,13,19,81,85, 133, 141, 142, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст. ст. 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів, третя особа: Лівобережний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області - задовольнити.

Виключити запис про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як батька з актового запису № 49 від 16 січня 2013 року, про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 року, складеного Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління у Донецькій області.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 року, які стягнуті за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 вересня 2018 року.

Стягнення за судовим наказом № 265/6409/18 провадження 2-н/265/335/18 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2, проживаючої в АДРЕСА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 14/ частки від усіх видів заробітку ( доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - припинити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1, проживаючої в квартирі АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, проживаючого в АДРЕСА_1, судові витрати в розмірі 704,80 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було складено та підписано 25 лютого 2019 року.

Суддя ______________________ Шиян В.В.