Справа № 366/1090/19
Провадження № 2/366/469/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 вересня 2019 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої-судді: Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича до Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Шурубора В.І. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача, Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина у с.Феневичі Іванківського району Київської області у вигляді нерухомого майна.

За часів життя, ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Даний заповіт 23 липня 2010 року посвідчений Понько Надією Данилівною, секретарем Феневицької сільської ради, та зареєстровано в реєстрі за №9.

Спадщину після спадкодавця прийняли позивачі, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори; інших спадкоємців не має.

Позивачі звернулися до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок, однак нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки не було пред`явлено правовстановлюючого документу на вищезазначений спадковий будинок.

Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення по господарського обілку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за № 45/5 , підтвердженням приналежності будинку будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із по господарських книг.

Документом, який підтверджує належність житлового будинку з господарськими будівлями спадкодавцю ОСОБА_3 , що знаходиться в АДРЕСА_1 є Довідка про запис у по господарській книзі, видана виконкомом Феневицької сільської ради.

Вищевказані обставини підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належав на праві приватної власності померлому ОСОБА_3 .

Позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 , по Ѕ частині кожному.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачів в позовних вимогах просив справу розглядати без його участі та участі позивачів; позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, Феневицька сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що заперечень проти позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов.

Відповідач позов визнав.

Позивачі надали суду належні докази спадкоємців за заповітом: копію свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію заповіту, посвідченого секретарем Феневицької сільської ради 23 липня 2010 року , зареєстрований в реєстрі за №6, з якого слідує, що ОСОБА_3 все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частинах.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2019р., після ОСОБА_3 спадщину прийняли ОСОБА_1 заявою від 05 червня 2013 року, ОСОБА_2 заявою від 08 червня 2013 року. Інших спадкоємців немає.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2019р. Вих.№ 334/02-31, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України).

Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, маються підстави для задоволення позову.

Судовий збір сплачений позивачами при подачі позову до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 1223, 1258, 1261, 1269, 1270, 1298 ЦК України, ст.ст. 12,13,141,258,259,263,264,265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на спадкове майно , що залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок (літер «А, а») загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай («Б», «Д», «Е», «Ж»), погріб (під «Д»), літня кухня («В»), гараж («Г»), вбиральня «З», ворота/хвіртка №1, хвіртка №2, огорожа №3,4, колодязь ( «І »), які розташовані по АДРЕСА_1 , по 1 / 2 частині кожному.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Іванківський районний суд Київської області.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд , а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.А. Тетервак