Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, третя особа Білоцерківський МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, мотивуючи тим, що на підставі рішення суду з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки Білоцерківського МВ ДВС від 10.09.2018 року за №67344/В-17 за позивачем утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 41 769 грн., яка виникла починаючи з 2013 року. Позивач зазначає, що з 2013 року він особисто утримує доньку, придбав їй квартиру, тому посилаючись на ч.2 ст.197 СК України, просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що квартира куплена донці за спільні кошти, з позивачем донька проживає з 2018 року, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти доводів представника позивача, вказавши що у період за яких державний виконавець нарахував заборгованість, саме вона утримувала спільну з позивачем доньку, а доводи сторони позивача вважає не обґрунтованими.

Суд, заслухавши позиції учасників судового процесу, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21 листопада 2000 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на «Григоренко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК№ 057377. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2015 року у справі № 357/16503/14-ц шлюбі між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, що підтверджується його копією.

09 грудня 2011 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення у справі №2-594/2011р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 11 жовтня 2011 року до повноліття дитини. За результатами розгляду справи видано виконавчий лист, що підтверджується його копією.

29 листопада 2012 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МУЮ ОСОБА_7 розглянуто заяву про примусове виконання та відкрито виконавче провадження № 35488719 з примусового виконання виконавчого листа№2-594/2011р..

13 грудня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Андрієвною укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п.1.2. якого, ОСОБА_9 набула у власність кв.№7 в буд.№221 по Сквирському шосе в м.Біла Церква Київської області, що підтверджується копією зазначеного договору.

Відповідно до довідки-розрахунку по аліментам №67344/В-17 від 10 вересня 2018 року виданої головним державним виконавцем Кравчук А.О. у ОСОБА_5 утворилась заборгованість по аліментам у період з 2012 року по 2018 рік, яка станом на 30 квітня 2018 року складає 41 769,00 грн..

З 18 грудня 2013 року ОСОБА_2 зареєстрована з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про місце проживання та склад сімї №4137 від 13.09.2018 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину.

За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Предметом доказування для позивача у справі про звільнення від сплати аліментів є доведення тієї обставини що заборгованість по аліментах виникла у звязку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, яка б стала причиною утворення заборгованості по аліментам.

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, мотивує утворення заборгованості по аліментам тим, що він за особисті кошти придбав на імя дочки ОСОБА_2 однокімнатну квартиру №7 по Сквирському шосе 221 в м. Біла Церква Київської області. Крім того, стверджує, що починаючи з 18.12.2013 року донька зареєстрована та проживає з ним, тому він несе всі витрати на її утримання.

У ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивач доводячи ту обставину, що донька проживає з ним та знаходиться на його утриманні з 18.12.2013 року надає довідку з місця проживання та склад сімї №4137 від 13 вересня 2018 року, яка за своїм змістом підтверджує факт реєстрації позивача та його доньки ОСОБА_2 за адресою: кв. №7 по Сквирському шосе 221 в м. Біла Церква Київської області. Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили ту обставину, що у період з 2012 року по 2018 рік саме ОСОБА_12 утримувала доньку, оскільки остання проживала з нею. При цьому сторони не заперечували що у 2018 році ОСОБА_2 переїхала проживати до батька і проживає з ним в даний час. За таких обставин, довідка про реєстрацію позивача та його доньки за однією адресою з 2013 року не є достатнім доказом для підтвердження факту понесених витрат на її утримання.

Крім того, не заслуговують на увагу і додані до позовної заяви чеки про купівлю товарів, оскільки з їхнього змісту неможливо встановити ким та кому саме були придбані відповідні товари.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що примусове виконання судових рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове рішення. Порядок стягнення аліментів визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, за наявності судового рішення про стягнення аліментів, яке перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС, ОСОБА_5 зобовязаний здійснювати відрахування на сплату аліментів в порядку визначеному законом. При цьому, придбання товарів чи послуг не звільняють платника від сплати аліментів.

Суд відхиляє посилання позивача на купівлю квартири донці, як підставу для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, виходячи з наступних міркувань.

Припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно врегульовано у ст.190 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.190 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Укладений 13 грудня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Андрієвною договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого, ОСОБА_9 набула у власність кв.№7 в буд.№221 по Сквирському шосе в м.Біла Церква Київської області не є договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно в розумінні ст.190 СК України, тому право на аліменти для дитини в наслідок такого правочину припинено не було. Крім того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 придбала зазначену квартиру за кошти, що належали йому особисто.

За таких обставин, позивачем не доведено жодної обставини, яка б в силу приписів ч.2 ст.197 СК України звільняла б його від сплати заборгованості по аліментам, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180,97 СК України, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 01.02.2019 р.

СуддяОСОБА_13