Справа №303/7435/18
номер рядка стат. звіту 48, 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_3, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 в Книзі реєстрації шлюбів, а також про стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1500,00 гривень на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Крім того, просить суд, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000, 00 гривень на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, так як останній не виконував своїх обовязків чоловіка і батька, а також не приймав участі у вихованні і утриманні сина. На протязі тривалого періоду проживають окремо, а дитина перебуває на повному утриманні і вихованні позивача. Оскільки відповідач не виявляє ніякого бажання щодо повернення в сім'ю то строк на примирення просить не надавати. В обґрунтування вимог про стягнення з відповідача аліментів, позивач наводить те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, яка живе в своє задоволення, має хороший заробіток, але обовязків щодо утримання сина не виконує. Щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання позивач зазначила, що син потребує постійного догляду, а тому вона немає можливості працевлаштуватися.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, де зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п'ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25 січня 2014 року укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 22 (свідоцтво про шлюб серії серія № І-ФМ № 108714, а.с.6).

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не просив про надання строку для прмирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд констатує наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.7).

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з цим, позивачем суду не надано доказів фінансової спроможності відповідача, наявності в нього майна і т.д.. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1626 гривень.

Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, так і відсутністю заперечень з боку відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, офіційно не працевлаштований, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно.

Інших обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі, судом не встановлено.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, то суд констатує наступне:

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1 ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у твердій грошові сумі другого з подружжя та враховує матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має, відповідач офіційно не працює, однак не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини, а від так, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112, 113, 160, 181-185, 191, 192, 199 - 201 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити повністю.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 25 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 в Книзі реєстрації шлюбів розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_2 залишити прізвище «Сімонова».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1500,00 (одна тисяча пятсот) гривень на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.11.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1000, 00 (одна тисяча) гривень на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні судового збору та 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканка с.Куштановиця, вул.Токаря, буд.20 А, Мукачівського району, Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого - с.Куштановиця, вул.Миру, буд.88, Мукачівського району, Закарпатської області, РНОКПП - НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року.

Головуюча Л.В. Курах