Єд. унік. № 243/9476/18
Провадження № 2/243/146/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Овчаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із уточненим в ході судового розгляду позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.01.2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі «Вольво-760» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, по проїжджій частині вул. Банківській (колишня Юних Комунарів) м. Слов`янська Донецької області здійснив наїзд на дружину позивача - ОСОБА_3 , 1958 року народження, - пішохіда, в результаті чого остання померла. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2017 року з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 13 027,89 гривень та моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. Дане рішення набрало законної сили. 07.01.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 25.01.2018 року ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в добровільному порядку виплатила страхове відшкодування у зв`язку із вищевказаним страховим випадком у розмірі 15 701,80 гривень, в тому числі майнову шкоду - витрати на поховання дружини у розмірі 1 085,80 гривень, а також моральну шкоду у розмірі, що відповідає 12 мінімальним заробітним платам, які були передбачені на момент настання зазначеного страхового випадку, у розмірі 14 616 гривень, згідно страхового полісу № АІ/2488845/0509/15 від 07.01.2015 року, термін дії якого з 07.01.2015 року по 06.01.2016 року. Згідно вищевказаного страхового полісу сума «ліміт» відповідальності на одного потерпілого у зв`язку із заподіянням шкоди життю та здоров`ю становить 100 000 гривень, у зв`язку із заподіянням шкоди майну - 50 000 гривень.

Згідно ст. 22-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Провідна» повинна нести відповідальність за шкоду, завдану ОСОБА_2 в межах, зазначених у страховому полісі при настанні

вищевказаного страхового випадку. Згідно ст. 27-2 даного Закону, страхувальник у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону здійснює відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування «регламентної виплати» утриманцям одного померлого не може бути менше ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку. Розмір мінімальної заробітної плати на момент настання страхового випадку становив 1 218 гривень. Відповідно, розмір страхового відшкодування становить 43 848 гривень = 1 218 * 36.

Як передбачено ст. 1200 ЦК України, у випадку смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на його утриманні. До даної категорії осіб відносяться чоловік, дружина, усиновлювачі, батьки, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно, а також інваліди - на термін інвалідності. Позивач зазначає, що у березні 2012 року він переніс ішемічний інсульт, у зв`язку із чим у березні 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі. У зв`язку із даним захворюванням він втратив працездатність, здебільшого втратив рухливість опорно-рухового апарату, почав потребувати стороннього догляду, який здійснювала його дружина до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того вказує, що в останній період життя дружини, а саме з січня 2014 року по час її смерті він перебував на її утриманні. Позивач є пенсіонером, на той період часу отримував пенсію, розмір якої був незначною. ОСОБА_1 є інвалідом дитинства, страждає рядом хронічних захворювань, у тому числі захворюванням опорно-рухового апарату, переніс інсульт. У січні 2014 року стан здоров`я позивача значно погіршився та з цього часу протягом тривалого періоду часу був прикутий до ліжка, постійно потребував сторонньої допомоги, яку надавала дружина, перестав приймати участь у веденні домашнього господарства, яке здійснювала дружина, купляла ліки, готувала їжу, здійснювала догляд. На той період часу розмір пенсії ОСОБА_3 значно перевищував розмір пенсії позивача та на січень 2015 року становив 1 116,66 гривень, в той час коли розмір пенсії дружини становив 1 416,88 гривень. Дружина вела активний спосіб життя, у повному обсязі вела домашнє господарство, займалася трудовою діяльністю, від якої регулярно мала дохід. Таким чином, позивач, як особа, що перебувала на утриманні померлої, у зв`язку із її смертю, має право на довічне щомісячне відшкодування шкоди у розмірі 708,44 гривень ( 1 416,88 гривень /2=708,44 гривень).

Вважає, що з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» щомісячно до момента вичерпання страхової суми - ліміту, протягом 57,1 місяців, тобто з 29.01.2015 року по 01.11.2019 року має бути стягнута сума 40 450,20 гривень по 708,44 гривень щомісячно (100 000 гривень - 43 848 гривень - 15 701,80 гривень = 40 450,20 гривень).

На підставі чого просить встановити того, що ОСОБА_1 перебував на утриманні дружини ОСОБА_3 протягом періоду часу з березня 2012 року по 29.01.2015 року; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» як особі, що перебувала на утриманні ОСОБА_3 страхову регламентну виплату у сумі 43 648 гривень, а також як особі, що перебувала на утриманні померлої ОСОБА_3 , та втратила годувальника, щомісячно, протягом 57,1 місяців, з 29.01.2015 року по 01.11.2019 року по 708,44 гривень; стягнути з ОСОБА_2 як особі, що перебувала на утриманні ОСОБА_3 та у зв`язку із її смертю щомісячно довічно, починаючи з 01.11.2019 року грошові кошти у сумі 708,44 гривень; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Додатково зазначив, що впродовж року після перенесеного ним інсульта дружина ОСОБА_3 піклувалася та доглядала за ним, оскільки він не міг самостійно ковтати. Дружина працювала кухарем у розважальному комплексі «Міраж», де їй платили заробітну плату у конвертах. Вказав, що пенсію дружина отримувала більше ніж він. Також зазначив, що на час смерті дружини та на теперішній час він мешкає із

донькою. Син позивача лише зареєстрований у кв . АДРЕСА_3 , але за цією адресою не мешкає та мешкає у м. Москва Російської Федерації разом зі своєю сім`єю близько 10 років.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Крім того, надав заяву, в якій вказав, що з позовними вимогами не згоден (а.с.97, 151).

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Овчаренко О.О. у судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги є необґрунтованими. Вказав, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2017 року з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто матеріальну та моральну шкоду, яку ОСОБА_2 виплатив позивачу, що підтверджується розписками. В задоволенні позову просив відмовити.

Представник ПАТ «Страхова компанія «Провідна» Усенко А.М. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю та недоведеністю, також просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.94). Надав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необгрунтованими та безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне. 06.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2488845, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом «Вольво 760», д.н.з. НОМЕР_1 . Полісом (п.5.) встановлено розмір франшизи - 0 гривень 00 копійок. 15.01.2015 року по вул. Банківській, в м. Слов`янськ, сталася ДТП за участю забезпеченого ТЗ під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , яка після отриманих травм померла. Для виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна» необхідна встановлена у судовому порядку вина страхувальника (водія забезпеченого автомобіля) у вчиненні ДТП, а саме: належним чином завірена копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності страхувальника або обвинувальний вирок суду відносно водія застрахованого автомобіля, які набрали законної сили. Саме ці документи визначають винну особу у скоєнні ДТП, та особу, що є у цій ДТП потерпілою або є цивільним позивачем. 20.04.2017 року до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся позивач із заявою про виплату страхового відшкодування, стосовно вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, щодо шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_3 , в зв`язку з чим відповідачем було заведено страхову справу №. Відповідач зазначає, що витрати на поховання дружини згідно ст. 27.4. Закону були виплачені позивачу у загальному розмірі 1085,80 грн. Крім того, на підставі положень статті 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу відповідачем була відшкодована моральна шкода в загальному розмірі 14616,00 грн., що відповідає 12 мінімальним заробітним платам у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 27.2 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідач вказує, що згідно наявних документів позивач не перебував на утриманні померлої. У позивача є двоє дітей (син та дочка), які проживають разом з позивачем, це підтверджено довідкою від Слов`янської міської ради. Отже, посилання

позивача на те, що він перебував на утриманні у дружини є безпідставними. Таким чином у ПрАТ СК «Провідна» відсутні підстави для відшкодування шкоди по втраті годувальника. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документ, який дійсно підтверджує перебування на утриманні потерпілого може бути виданий лише органом, що призначає пенсію, або факт перебування на утриманні померлого годувальника має бути встановлений у судовому порядку (а.с.73-77).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_3 вони разом працювали у розважальному комплексі «Міраж» до початку бойових дій у м. Слов`янську. Чи була померла офіційно працевлаштована їй не відомо. Вказала, що померла була єдиним годувальником у сім`ї у періоди 2011-2012 років, оскільки ОСОБА_1 був та на теперішній час є непрацездатним. Їй відомо, що в будинку, в якому зараз мешкає позивач, також мешкала його дружина ОСОБА_3 . Син позивача мешкає окремо. Також їй відомо, що позивач переніс декілька інфарктів та інсультів, має проблеми із тиском. Інформація про доходи, які отримували позивач та його дружина на період ДТП їй невідома. Додатково вказала, що ОСОБА_1 на період ДТП отримував пенсійні виплати. Щодо отримання ОСОБА_3 на період ДТП пенсії їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. Із ОСОБА_3 вона знайома близько 25 років, яка останнім часом працювала у розважальному комплексі «Міраж». Про офіційне працевлаштування ОСОБА_3 не надала пояснень. Їй відомо, що позивач та його дружина ОСОБА_3 мешкали разом, син та донька мешкають окремо. Вказала, що до смерті дружини позивач переніс декілька інфарктів та інсультів, у зв`язку із чим ОСОБА_3 допомагала чоловіку, намагалася заробляти для його лікування, проте сама мала проблеми зі здоров`ям. Донька позивача періодично допомагала батькам, оскільки позивач отримував пенсію, а дружина отримувала пенсію лише на період 2014-2015 років. Зазначила, що наразі ОСОБА_1 хворіє, проходить лікування у медичних закладах. Додатково зазначила, що на період ДТП позивач та його дружина отримували пенсію та інші доходи, розмір якиї їй невідомий.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою позивача, який є інвалідом дитинства. Вказала, що у 2007 році у батька був інфаркт та з цього моменту її мати ОСОБА_3 здійснювала за ним догляд та забезпечувала ліками. Мати працювала на меблевій фабриці, а згодом - кухарем. Пенсія ОСОБА_3 на 2014 рік становила приблизно 1 300 гривень.

Щодо неофіційних заробітків матері їй невідомо. Додатково вказала, що брат ОСОБА_7 допомогав батькові грошима, коли той потребував лікування. Зазначила, що ОСОБА_1 отримує пенсію та вона допомагає йому грошима.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як слідує з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.03.1978 року,

виданого Відділом ЗАГС Слов`янського міського виконавчого комітету, 09.03.1978 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб та після чого останній було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.19).

Як слідує з копії домової книги, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.123-124).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 01.12.2017 року, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , 1946 року народження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Відповідно до довідки члена колгоспу серії ДОН-К-82 № 142065 від 29.07.1986 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства та має ІІІ групу інвалідності (а.с.16).

Згідно висновку про час настання інвалідності від 30.11.2009 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства (а.с.15).

Як слідує з висновку ЛКК № 261/4 від 29.08.2017 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства та має ІІІ групу інвалідності (а.с.10).

Як вбачається з довідки від 17.04.2019 року та виписки з історії хвороби № 340 ОСОБА_1 , позивач перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Центральної лікарні № 1 з 08.03.2012 року по 30.03.2012 року із діагнозом ішемічний інсульт у ВБС з синдромом Горнера праворуч, лівосторонньою гіпалгезією, термогіперстезією, дизартрією, атонією внаслідок церебрального атеросклероза (а.с.11,117).

Як вбачається з виписки з медичної карти № 1064 ОСОБА_1 , позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2016 року по 19.08.2016 року із діагнозом постінфарктний та атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.13).

Як вбачається з виписки з медичної карти № 1268 ОСОБА_1 , позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.09.2017 року по 06.10.2017 року із діагнозом кардіосклероз (а.с.14).

Як вбачається з виписки з медичної карти № 2641/1135 ОСОБА_1 , позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 08.10.2017 року по 25.10.2017 року із діагнозом хронічне обструктивне захворювання легенів у стадії загострення (а.с.12).

06.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2488845, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом «Вольво 760», д.н.з. НОМЕР_1 . Полісом встановлено розмір франшизи - 0 гривень 00 копійок; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого - за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 100 000 гривень; - за шкоду, заподіяну майну - 50 000 гривень. Строк дії даного полісу становить з 07.01.2015 року по 06.01.2016 року (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків померла дружина позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.02.2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.18).

Згідно довідки про причину смерті форми № 106/о від 30.01.2015 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - тромбоемболія легеневої артерії, розтрощення легких тканин кінцівок (а.с.9).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 13 027,89 гривень; немайнову (моральну) шкоду у розмірі 150 000 гривень; витрати на послуги адвоката у розмірі 9 300 гривень та судовий збір у розмірі 1 066,88 гривень (а.с.126-128).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 31.10.2017 року вищевказане рішення було змінено в частині стягнення витрат на правову допомогу та стягнуто понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 225 гривень (а.с.26-30).

21.11.2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист по справі 243/2298/17 (провадження № 2/243/1674/2017) про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 13 027,89 гривень; моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень; витрати на послуги адвоката у розмірі 6 225 гривень (а.с.6-7).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 08.06.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 3 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 78 515,10 гривень (а.с.158).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 11.06.2018 року, останній просив повернути йому виконавчий лист, виданий за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області без виконання (а.с.164).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 15.06.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 1 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 26 210 гривень (а.с.156).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 16.07.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 500 доларів США, що за курсом НБУ становить 13 050 гривень (а.с.157).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 16.08.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 500 доларів США (а.с.159).

З листа ПАТ «Страхова компанія «Провідна» від 17.08.2018 року слідує, що ОСОБА_1 було відшкодовано на підставі ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральну шкоду у розмірі 14 616 гривень. 25.01.2018 року позивачу було відшкодовано страхову суму у загальному розмірі 15 701,80 гривень (а.с.20).

З довідки Слов`янського об`єднаного УПФУ Донецької області від 30.08.2018 року вбачається, що пенсія за віком ОСОБА_3 на січень 2015 року становить 1 416,88 гривень (а.с.23).

З довідки Слов`янського об`єднаного УПФУ Донецької області від 03.09.2018 року вбачається, що пенсія за віком ОСОБА_1 на січень 2015 року становить 1 116,66 гривень (а.с.25).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 15.09.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 500 доларів США (а.с.160).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 15.10.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 500 доларів США (а.с.161).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 15.11.2018 року, позивач отримав від ОСОБА_2 згідно рішення суду 500 доларів США (а.с.163).

Як слідує з довідки ПАТ Державний ощадний банк України від 20.11.2018 року, курс Національного банку України складав: на 08.06.2018 року - 26,1716 (79) українських гривень за 1 долар США; на 15.06.2018 року - 26,2196 (78) українських гривень за 1 долар США; на 16.07.2018 року - 26,2332 (25) українських гривень за 1 долар США; на 16.08.2018 року - 27,4498 (60) українських гривень за 1 долар США; на 15.09.2018 року - 28,1268 (38) українських гривень за 1 долар США; на 15.10.2018 року - 27,9845 (19) українських гривень за 1 долар США; на 15.11.2018 року - 27,8394 (06) українських гривень за 1 долар США (а.с.162).

Згідно повідомлення Слов`янського об`єднаного УПФУ Донецької області ОСОБА_3 було призначено (перераховано) пенсію за віком, а саме з: 13.08.1975 року по 18.07.1981 рік; 21.01.1984 року по 20.01.1987 рік; 11.02.2002 року по 05.02.2003 рік; 02.06.2005 року по 30.08.2005 рік; 15.06.2011 року по 15.09.2011 року; 29.03.2013 року по 27.10.2013 року. З 21.07.2014 року (довічно) розмір пенсії становить 1 354,25 гривень (а.с.149).

Відповідно до довідки, складеної секретарем мікрорайону «Словважмаш»

ОСОБА_11 № 208 від 09.04.2019 року, ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_3 з 09.03.1978 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.122).

Як вбачається з довідки Слов`янського об`єднаного УПФУ Донецької області від 25.06.2019 року, пенсія за віком ОСОБА_1 становить: за березень 2012 року - 899,08 гривень; квітень 2012 року - 915,08 гривень; травень та червень 2012 року щомісячно - 1015,08 гривень; липень, серпень та вересень 2012 року щомісячно - 1015,74 гривень; жовтень та листопад 2012 року щомісячно - 1023,66 гривень; грудень 2012 року - 1051,66 гривень; за період з січня по листопад 2013 року щомісячно - 1061,66 гривень; за період з грудня по 2013 року по січень 2015 року щомісячно - 1116,66 гривень (а.с.182-183).

Як вбачається з довідки Слов`янського об`єднаного УПФУ Донецької області від 26.06.2019 року, пенсія за віком ОСОБА_3 становить: за період з березня 2012 року по червень 2014 року щомісячно - 0,00 гривень; за липень 2014 року - 480,54 гривень; серпень та вересень 2014 року щомісячно - 1354,25 гривень; жовтень 2014 року - 1365,64 гривень; листопад 2014 року - 1393,16 гривень; грудень 2014 року та січень 2015 року щомісячно - 1416,88 гривень (а.с.184-185).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з роз`ясненням, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Встановлення юридичного факту, про який просить позивач, породжує правовий наслідок, оскільки цей факт впливає на виплату йому відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а саме страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких встановив цей факт.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів),

який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого можливе, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування.

Як вбачається з матеріалів справи, дружина позивача ОСОБА_3 за період з березня 2012 року (на час коли позивач просить встановити факт його утримання) по червень 2014 року пенсійні виплати не отримувала.

Померлою ОСОБА_3 за липень 2014 року було отримано пенсію за віком у розмірі 480,54 гривень, в той час коли ОСОБА_1 за липень 2014 року було отримано пенсію за віком у розмірі 1116,66 гривень, що перевищує розмір отриманих дружиною позивача грошових виплат.

Пояснення у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо того, що ОСОБА_3 мала тимчасові неофіційні заробітки матеріалами справи не підтверджується, належних доказів її офіційного працевлаштування та отримання доходів в період з березня 2012 року по 29.01.2015 року, за рахунок яких померла утримувала та забезпечувала свого чоловіка ОСОБА_1 , позивачем до суду не надано.

Під час судового засідання з`ясовано, що донька позивача - ОСОБА_6 на час смерті своєї матері ОСОБА_3 мешкала разом із ними за адресою: АДРЕСА_3 та донька повідомила, що надавала грошову допомогу батькові, оскільки він потребував лікування. Також вказала, що син позивача - ОСОБА_7 в період лікування батька в лікарні також надавав грошову допомогу.

Статтею 51 Конституції України та Сімейним кодексом України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Отже, з вищевикладеного слідує, що позивачу надавалася грошова допомога з боку доньки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 , яка не заперечує цей факт.

Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлої дружини ОСОБА_3 за період з березня 2012 року по день смерті дружини ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а отже, задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 , як особи, що перебувала на утриманні померлої ОСОБА_3 та втратила годувальника, страхової регламентної виплати та довічно призначених грошових коштів суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом вищевказаного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 1200 ЦК України, а саме, ч.1 цієї статті передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також

дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Частиною 3 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Так, відповідальність ОСОБА_2 застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Провідна» з 07.01.2015 року по 06.01.2016 року. Стаховий випадок стався 15.01.2015 року, тобто в межах строку дії Полісу.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого мають особи, що знаходились на утриманні у потерпілого. Сплаті підлягає частина недоотриманих доходів потерпілого, яка приходилась на кожного утриманця під час його життя.

Відповідно до ч.3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Отже, з вищевикладеного слідує, що умовою відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, є перебування на утриманні у померлого непрацездатної особи, що є взаємопов`язаним між собою.

Таким чином, оскільки матеріалами даної справи не підтверджується факт перебування ОСОБА_1 на утриманні дружини ОСОБА_3 , за таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення грошових коштів внаслідок смерті потерпілої.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу суд керується наступним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням відповідних документів.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем до матеріалів справи на підтвердження його витрат на правову допомогу надано Ордер серії АА № 066264 від 26.09.2018 року, згідно якого правову допомогу ОСОБА_1 надає адвокат Чередниченко Ю.В. (а.с.31); квитанцію Адвокатського об`єднання «Юридична консультація м. Слов`янська» б/н від 15.10.2018 року, згідно якої складання позовної заяви адвокатом Чередниченко Ю.В. становить 750 гривень (а.с.48); опис витрат, згідно якого: сплата судового збору становить - 704,80 гривень; оплата правової допомоги (виходячи з вартості роботи адвоката за одну годину роботи) становить - 500 гривень; складання позовної заяви - 1,5 годин роботи становить - 750 гривень. Всього витрати складають 1 454,80 гривень (а.с.49).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, позивачем не надано належних доказів щодо обґрунтування витрат на юридичну допомогу, а саме договору з адвокатом, розрахунку витрат, акту приймання-передачі наданих послуг та платіжних документів.

Тобто відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких можливо визначити

необхідний фактичний обсяг правової допомоги та фактично понесені витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 вищезгаданої статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, в частині задоволення витрат на правову допомогу слід відмовити з огляду на недоведеність понесених позивачем витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 704,80 гривень (а.с.46).

Таким чином, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1200 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265, 315, 319 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І.Старовецький