КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/15111/18-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/2125/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач Інститут технічної теплофізики НАН України

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інституту технічної теплофізики Національної академії наук України, подану через представника ОСОБА_4, та апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту технічної теплофізики Національної академії наук України про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

у квітні 2018 рокуОСОБА_2 звернулось до суду з позовом до Інституту технічної теплофізики НАН України, в якому просила стягнути на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 300 595,20 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 18.12.2017 біля корпусу № 5 Інституту технічної теплофізики НАН України за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок падіння дерева було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», номерний знак НОМЕР_1. Відповідач є балансоутримувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, і несе відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними, а тому вважає що саме відповідач має нести відповідальність за пошкодження автомобіля.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2018 позов задоволено. Стягнуто з Інституту технічної теплофізики НАН України на користь ОСОБА_2 300 595,20 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, 3 005,95 грн судового збору та 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Зобов'язано ОСОБА_2 передати у власність Інституту технічної теплофізики НАН України транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, з об'ємом двигуна 2378 см.куб., знявши його з реєстрації в органах МВС за власний рахунок.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Інститут технічної теплофізики НАН України через представника подалоапеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги на те, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Територія за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору не закріплювалась за Інститутом, а тому дія Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не поширюється на дану земельну ділянку, оскілки ця земельна ділянка не відноситься до об`єктів благоустрою. Зазначав, що позивачем не наведено будь - яких фактів та порушень Інститутом вимог законодавства з питань благоустрою, а також не надано доказів про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності. Вказана земельна ділянка огороджена парканом, а в'їзд на територію здійснюється через контрольно-пропускний пункт. В'їзд на територію мають право службові автомобілі, а в місцях де заборонена стоянка, розмішені оголошення про заборону паркування. ОСОБА_6 не будучи співробітником інституту та орендарем приміщень, а також не маючи будь-яких підстав перебування на вказаній території, незаконно заїхала на територію Інституту проігнорувавши місця призначені для стоянки автомобіля та залишила автомобіль у непризначеному для паркування місці. Вважає, що судом дано невірну оцінку листу Українського гідрометеорологічного центру від 24.07.2018, оскільки у ньому зазначено про пориви вітру, а відповідно до акту від 18.12.2017 причиною падіння дерева є порив вітру.

ОСОБА_2 також не погодилася з рішенням суду та через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині її зобов`язання передати автомобіль у власність позивача та зняти його з реєстрації. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права. А саме, суд не зазначив норму права , на підставі якої вона має передати автомобіль позивачу. Крім того, вимог про передачу автомобіля позовна заява не містить, а відповідач не звертався із зустрічним позовом про передачу йому автомобіля. Суд не обговорював питання про передачу автомобіля, та безпідставно визнав транспортний засіб фізично знищеним, чим позбавив позивача права на розпорядження своїм майном. Заявлена позивачем сума збитків є сумою, необхідною для відновлення автомобіля та позивач не вважає автомобіль таким, що не підлягає відновленню.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу позивача та просив її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача просив залишити без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу відповідача та просив її задовольнити, апеляційну скаргу позивача просив залишити без задоволення. При цьому зазначив, що у суді першої інстанції позивач не заперечувала проти передачі пошкодженого автомобіля відповідачу після відшкодування збитків.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2017 внаслідок падіння дерева було пошкоджено автомобіль марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачці на праві власності.

Вказаний автомобіль був припаркований біля корпусу № 5 Інституту технічної теплофізики НАН України за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з актом, складеним представниками НАН України ІТТФ за участю свідків від 18.12.2017 та висновку старшого дільничного офіцеру поліції відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Ферапонтова Р.П. від 19.12.2017 відсутні підстави для внесення даних по заяві ОСОБА_6 в ЄРДР.

Згідно копії Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2006 № 01-9-0084, рішенням Київської міської ради від 16.03.2006 за № 256/3347 Інституту технічної теплофізики НАН України оформлено право постійного користування земельною ділянкою площею 2,1356 га для експлуатації та обслуговування будівель і споруд інституту на АДРЕСА_1, у Шевченківський районі м. Києва.

Згідно листа Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 02.03.2018, КО «Київзеленбуд» та комунальні підприємства, які входять до його складу, зокрема Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва, не здійснюють благоустрій території за адресою: АДРЕСА_1.

Утримання зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється Інститутом технічної теплофізики НАН України.

Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив с того, що балансоутримувачем земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1. є відповідач, який здійснює утримання зелених насаджень та шкоду завдано саме в вини відповідача. Зобов`язуючи позивачку повернути пошкоджений автомобіль відповідачу суд виходив з того, що автомобіль є фізично знищеним, а на користь позивачки стягується повна вартість пошкодженого майна.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів», зокрема статей 15, 18 та 21 цього Закону. Цими ж нормами закону позивач обґрунтовував свої вимоги.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучити для цього інші підприємства, установи та організації.

Згідно зі ст. 18 цього Закону підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, та відшкодувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 цього Закону до елементів благоустрою відносяться, зокрема, зелені насадження, у тому числі дерева (ст. 1 Закону).

За змістом цих норм підприємства, установи та організації несуть відповідальність за шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою, тобто за шкоду, завдану об'єктам благоустрою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою забороняється самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі, тощо. Порушення об'єктів благоустрою здійснюється на підставі відповідного дозволу (ст. 26-1 Закону).

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що вони регулюють відповідальність підприємств, установ, організацій за неналежне утримання об'єктів благоустрою (їх частини), чи їх пошкодження. Тобто підприємство, якому передано земельну ділянку у користування, на якій знаходяться дерева (об'єкти благоустрою) не має права без відповідного дозволу знищити ці дерева, а у разі їх знищення чи пошкодження несе відповідальність, у тому числі і цивільно - правову. Такі ж правовідносини регулюють і п. 2.3.2, п. 3.2, п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105, які застосовані судом.

Проте правовідносини між ОСОБА_2 та Інститутом технічної теплофізики Національної академії наук України мають іншу правову природу, а тому вищезазначені норми, які засновані судом, не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення.

Оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір по суті колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, що завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності за завдану шкоду необхідний наявний склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, при цьому наявність вини має суттєве значення.

За матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Київської міської ради від 16.03.2006 за № 256/3347 земельна ділянка площею 2,1356 га на АДРЕСА_1, у Шевченківському районі м. Києва передана у користування Інституту технічної теплофізики НАН України для експлуатації та обслуговування будівель і споруд інституту.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вищевказана земельна ділянка не перебуває у їх користуванні спростовуються довідкою Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 16.02.2018 та Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 27.09.2006 (а.с. 17, 78).

Відповідно до довідки Українського гідрометеорологічного центру ДСУНС від 24.07.2018 погодні умови 18.12.2017 були наступні: з 04 год 44 хв до 08 год 37 хв пориви вітру 12 м/с, з 08 год 37 хв до 20 год 37 х пориви штормового вітру 15 м/с. Згідно з нормативними документами, прийнятими в Гідрометслужбі України, сніг з кількістю опадів 7-19 мм за 12 год та менше, вітер швидкістю 15-24 с/с, ожеледиця - вважаються небезпечними явищами. 17.12.2017 о 14 год 45 хв було складено Попередження про найважливіші метереологічні явища по м. Києву № 14/6. 18 грудня ускладнення погодних умов: вранці та вдень сильний сніг, хуртовина, пориви вітру 15-20 м/с, на дорогах ожеледиця. Попередження були доведені Укр ГМЦ ДСНС згідно діючих схем оповіщення (а.с. 95, 96).

Чоловік позивачки ОСОБА_6 18.12.2017 заїхав на територію біля корпусу № 5 Інституту технічної теплофізики НАН України за адресою: АДРЕСА_1 та залишив належний на праві власності позивачці автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», номерний знак НОМЕР_1 у непередбаченому для паркування місці біля дерев.

Відповідно до висновку старшого дільничного офіцеру поліції відділу № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 19.12.2017 ОСОБА_6 звернувся до поліції, пославшись на те, що 18.12.2017 близько 11 год 20 хв він виявив пошкодження належного ОСОБА_2 автомобіля внаслідок падіння стовбура дерева на автомобіль. У висновку зазначено, що ОСОБА_6 звернувся до них з метою отримання довідки для страхової компанії.

Представник позивачки у судовому засідання будь - яких пояснень з питань страхування автомобіля чи отримання страхового відшкодування не надав.

Відповідно до акта від 18.12.2017 причиною падіння дерева є пориви вітру.

Даний акт узгоджується з довідкою Укр ГМЦ ДСНС.

Будь - яких доказів на спростування тверджень відповідача та наданих ним доказів про причини падіння дерева, які не залежали від волі та дій відповідача позивач не надав.

Докази про те, що падіння дерева відбулося внаслідок невиконання відповідачем заходів з благоустрою (ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів») матеріали справи не містять та на ці обставини позивач у позовній заяві не посилався.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки матеріали справи не містять доказів вини відповідача у вчиненні шкоди позивачці колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з доводами представника позивачки про те, що вина відповідача презюмується, а тому саме відповідач має доводи відсутність своєї вини.

Відповідач на підтвердження доводів про відсутність своєї вини у вчиненні шкоди, оскільки дерево впало внаслідок пориву вітру, надав акт та довідку Укр ГМЦ ДСНС. Надані відповідачем докази позивачем не спростовані.

При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у сумі 4 509 грн. Оскільки апеляційну скаргу задоволено судовий збір підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Інституту технічної теплофізики Національної академії наук України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Інституту технічної теплофізики Національної академії наук України про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Інституту технічної теплофізики Національної академії наук України судовий збір у сумі 4 509 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 21.02.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик