П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року місто Київ

справа № 2-1892/11

апеляційне провадження № 22-ц/824/798/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Вербової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Савицького О.А. від 21 січня 2011 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2010 року ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра", звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 874868/ФЛ, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 155 296,40 доларів США зі сплатою 14,49 % річних строком до 12 серпня 2025 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 14 серпня 2008 року банк уклав з ОСОБА_4, ОСОБА_1 окремі договори поруки № 874868/ФЛ-П та № 874868/ФЛ-П2, згідно з якими останні зобов'язалися солідарно відповідати за всіма зобов'язаннями ОСОБА_3 перед банком за виконання кредитних зобов'язань.

Відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, внаслідок чого станом на 21 січня 2010 року утворилась заборгованість у розмірі 185 717, 43 доларів США, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 154 347, 69 доларів США; прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 27 475, 96 доларів США; пені у розмірі 3 893, 78 доларів США.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 185 717, 43 доларів США.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2011 року позов ВАТ КБ "Надра" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ "Надра" заборгованості по кредиту у

розмірі 185 717,43 доларів США, що в еквіваленті складає 1 486 760 грн. 89 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та 120 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Скаржник зазначає, що про розгляд справи не повідомлявся належним чином; кредитним договором не встановлено строк його виконання, а тому банк мав право звернутися з позовом до поручителя протягом року від дня укладення договору поруки, проте банк цього не зробив, а отже порука є припиненою.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Представник ПАТ КБ"Надра" - Калантай М.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 14 серпня 2008 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 874868/ФЛ, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 155 296,40 доларів США зі сплатою 14,49 % річних строком до 12 серпня 2025 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 14 серпня 2008 року банк уклав з ОСОБА_4, ОСОБА_1 окремі договори поруки № 874868/ФЛ-П та № 874868/ФЛ-П2, згідно з якими останні зобов'язалися солідарно відповідати за всіма зобов'язаннями ОСОБА_3 перед банком за виконання кредитних зобов'язань.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, 21 січня 2010 року банком були направлені вимоги про дострокове погашення кредиту, які були залишені відповідачами без задоволення.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 21 січня 2010 року у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 185 717, 43 доларів США, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 154 347, 69 доларів США; прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 27 475, 96 доларів США; пені у розмірі 3 893, 78 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Оскільки ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, а ОСОБА_4, ОСОБА_1 зобов'язалися солідарно відповідати за невиконання його кредитних зобов'язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком пропущено річний строк для звернення з вимогою до поручителя, оскілки кредитним договором не встановлено строк виконання основного зобов'язання, є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору від 14 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3, строк виконання договору встановлено до 12 серпня 2025 року. Аналогічне положення міститься і в п. 1.1. договору поруки № 874868/ФЛ-П/2 від 14 серпня 2008 року, який було укладено між банком та ОСОБА_1

Наведене свідчить, що посилання скаржника на припинення договору поруки з підстав пропуску банком строку для пред'явлення вимоги до поручителя є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2011 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо

до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: А.М. Андрієнко

І.М.Вербова