Провадження № 2/727/303/19
Р І Ш Е Н Н Я

(заочно)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (місце проживання: 58000 м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 24/100) до ОСОБА_4 (місце проживання: 58000 м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 24/100) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Відповідач ОСОБА_4 є її сином, зареєстрованим в даному житловому приміщенні, але з 13.09.2016 року фактично не проживає у спірному приміщенні до даного часу. Відповідач участі в утриманні житла не приймає, у спірному будинку не проживає, його речей не має. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, надавши право представляти її інтереси адвокату ОСОБА_2, яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві; просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та є сусідкою власника квартири №100 - позивача ОСОБА_3 Сина позивача - ОСОБА_4 знає, він проживав раніше в квартирі АДРЕСА_1, проте з вересня 2016 року вона його не бачила, в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, свідка ОСОБА_5, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши і фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради, загальна площа 41,10 кв.м., житлова площа 15,00 кв.м. (а.с.11), що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до довідки виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію від 19.09.2018 року КЖРЕП №4, як син власника позивача ОСОБА_3(а.с.7).

Актом №300 КЖРЕП №4 від 19.09.2018 року встановлено, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає з 13.09.2016 року, проживає м в м.Чернівці по вул.Барбюса (а.с.8).

Позивач ОСОБА_3 є пенсіонером за віком, згідно пенсійного посвідчення (а.с.13).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4, як син позивача, з 2016 рокуне проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 понад один рік, належних відповідачу речей не має, комунальні послуги не сплачує. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого квитанцією №0.0..1 від 10.10.2018 року в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 379, 391, 391, 405 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, зокрема: квартирою №100 по вул. Небесної Сотні, 24 в м.Чернівці.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки 58000 м.Чернівці 58000 м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 24/100, ІПН НОМЕР_1, витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.02.2019 року.

Суддя Слободян Г.М.