Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1493/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Стратович О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2019 року до Олевського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Подана заява не відповідає вказаним вимогам, а саме заявником не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта боржника, не вказано офіційну електронну адресу.

Заявник у поданій заяві просить витребувати у боржника паспорт, ідентифікаційний код та довідку про доходи відповідача у нього самого.

Оскільки розгляд справи у наказному провадженні проводиться без виклику учасників судового розгляду, суд позбавлений можливості здійснити витребування будь-яких доказів по справі, розгляд справи проводиться у короткий строк, документи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги в заяві про видачу судового наказу повинні бути обов`язково додані до заяви.

Аналіз наведених норм чинного процесуального законодавства дозволяє дійти висновку, що діючим законодавством не передбачено подання та розгляд клопотання про витребування доказів в наказному провадженні.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання про витребування доказів заявнику слід відмовити.

Також, вказана заява відповідно до вимог п. 5 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України подана з порушенням зазначених вимог, оскільки обґрунтовуючи заявлені вимоги заявниця не зазначає та не надає відповідних доказів в обґрунтування своїх вимог, а саме відсутні докази того, що донька сторін ОСОБА_1 , перебуває саме на утриманні заявниці, а в заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 вказує, що дитина знаходиться біля неї, боржник матеріальної допомоги не надає, проте доказів, які підтверджують знаходження на її утриманні малолітньої дитини до заяви про видачу судового наказу не додано, а із довідки Олевської міської ради Житомирської області вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_2 дійсно проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 3 ст. 184 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

На підставі п. 1 та п.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України та ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 167, 258-261 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу ОСОБА_1 за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею через Олевський районний суд Житомирської області.

Суддя: О. В. Стратович