Справа № 465/1622/19 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1769/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м.Львів

Справа № 465/1622/19

Провадження № 22ц/811/1769/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Франківського районного суду м. Львова, постановлену у м.Львові 22 квітня 2019 року (суддя Кузь В.Я.)

у справі

за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Козак-Буд», з участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,-

встановив:

22 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 20 від 1 грудня 2016 року про звільнення, про визнання незаконним та скасування наказу № 21 від 1 грудня 2016 року про внесення змін до наказу № 20 від 1 грудня 2016 року про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2019 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 Вважає її незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 5 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вказує, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2019 року його позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, допущених при її подачі. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Зазначає, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, передбачена сплата судового збору у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн. Стверджує, що вимога суду першої інстанції про доплату судового збору в розмірі 1536, 80 грн. є незаконною.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 1 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником копії ухвали. 8 квітня 2019 року позивачем надіслано заяву про усунення недоліків позовної заяви із доданою до неї квитанцією про оплату судового збору. Однак, недоліки зазначені в ухвалі суду не усунуто.

Також судом зазначено, що в прохальній частині позову позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 20 від 1 грудня 2016 року про його звільнення з посади менеджера зі збуту ТзОВ «Козак-Буд» згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ № 21 від 1 грудня 2016 року про внесення змін до наказу № 20 від 1 грудня 2016 року про звільнення з посади менеджера зі збуту ТзОВ «Козак-Буд» згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України. Окрім цього, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Позивачу слід усунути недоліки шляхом сплати судового збору в розмірі 2305,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Ухвалою від 1 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

8 квітня 2019 року позивачем на виконання ухвали про залишення скарги без руху направлено до суду заяву про усунення недоліків скарги та подано квитанції про сплату судового збору в розмірі 776,08 грн. та 1921 грн.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Встановлено, що вимога про визнання незаконними та скасування наказів: № 20 від 1 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера зі збуту ТзОВ «Козак-Буд» згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України та № 21 від 1 грудня 2016 року про внесення змін до наказу № 20 від 1 грудня 2016 року про звільнення позивача з посади менеджера зі збуту ТзОВ «Козак-Буд» згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України є складовою позовної вимоги про поновлення на роботі.

Відтак, ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року №6-1121цс16 при поданні позовів, що випливають з інших трудових правовідносин та щодо відшкодування моральної шкоди, судовий збір справляється тільки в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачі при поданні позову за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідний правовий висновок є обов`язковим для застосування судами України.

Вимога суду першої інстанції про доплату судового збору в розмірі 1536, 80 грн. є незаконною.

Відповідно до вимог ухвали суду від 1 квітня 2019 року позивачем подано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 768, 40 грн.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законом або договором; суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, обмежує позивача у доступі до правосуддя.

Відповідно до ст.379 ЦПК України наявні підстави для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Керуючись: п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текс постанови складений 9 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді