Справа № 202/2573/19
Провадження № 2/202/1512/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Репіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Григоренко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2", про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2019 року звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що ОСОБА_3 , яка є рідною тіткою позивача, була членом житлово-будівельного кооперативу № 106 "Комунальник-2" та була вселена у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру. З серпня 1977 року позивач стала проживати разом зі своєю рідною тіткою у спадковій квартирі, а у 20.01.1988 року її було прийнято до членів кооперативу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Вартість (пай) вищезазначеної квартири ОСОБА_3 було сплачено у повному обсязі, однак за життя право власності на неї остання не зареєструвала. ОСОБА_3 за життя склала заповіт на користь своєї рідної племінниці ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться в обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2", загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 продовжує проживати і користуватись квартирою. 13 жовтня 2015 року позивач звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутня реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить суд,визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 було залишено без руху.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 22 квітня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі на 21.05.2019 року.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 11 червня 2019 року у Шостої дніпровської нотаріальної контори було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 58060696, відкритої після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав щодо їх задоволення не заперечував.

Третя особа державний нотаріус шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна, у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява завідувача шостої дніпровської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі представника.

Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2" у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка є рідною тіткою позивача, була членом житлово-будівельного кооперативу № 106 "Комунальник-2" та була вселена у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру (а.с. 13).

З серпня 1977 року позивач стала проживати разом зі своєю рідною тіткою у спадковій квартирі. Згідно довідки голови ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2" № 33 від 28.03.2019 року (а.с. 11) позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки голови ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2" № 34 від 28.03.2019 року (а.с. 12) ОСОБА_2 20.04.1988 року була прийнята до членів ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2".

Згідно довідки голови ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2" № 34 від 28.03.2019 року (а.с. 12) вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 сплачена у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, ОСОБА_3 стала власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 за життя склала заповіт (а.с. 8) на користь своєї рідної племінниці ОСОБА_2 , який було посвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. та зареєстровано 09.08.2000 року в реєстрі за № 3-4748, згідно якого усе майно ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 28 травня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться в обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2", загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м.

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 продовжує проживати і користуватись квартирою.

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась у шестимісячний строк для оформлення спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 , однак постановою державного нотаріуса шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Т.Г. від 22.01.2016 року (а.с. 10) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутня реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок смерті.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, судом встановлено, що позивачем було дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право вона не може реалізувати, в зв`язку з чим дане право підлягає судовому захисту.

Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12-13, 141, 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, ч. 1 ст.15 Закону України «Про власність», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2", про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м.

Повне рішення складено 08 липня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський