Справа № 161/1576/19
Провадження № 4-с/161/21/19
У Х В А Л А

22 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

заявника ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

державного виконавця Колодій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В :

30.01.2019 ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5.

Скаргу мотивував тим, що 09.11.2015 було відкрито виконавче провадження (ВП №49285603) з примусового виконання виконавчого листа №161/9011/13-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення донькою повноліття.

Станом на 01.10.2018 у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 27.05.2013 по 01.10.2018 в розмірі 57 246,02 грн.

У звязку з існуванням заборгованості сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем 11.10.2018 відносно нього було складено постанову про накладення штрафу в розмірі 28 623,01 грн.

З даною постановою не згідний, оскільки період нарахування заборгованості передував набранню чинності ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може бути підставою для настання відповідальності.

Крім того, просив поновити пропущений для звернення із скаргою строк, оскільки останній пропустив з поважних причин. Причину пропуску строку обґрунтовував народженням другої дитини, яка потребувала особливого догляду через наявні проблеми із здоровям.

А тому, просив визнати дії старшого державного виконавця неправомірними, зобовязати начальника Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 від 11.10.2018.

Боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали з підстав у ній викладених. Вимоги скарги уточнили, просили суд постанову скасувати.

Старший державний виконавець Першого ВДВС міста ОСОБА_4 ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги скарги заперечувала з підстав викладених у відзиві (а.с. 19-22). Суду пояснила, що з 28.08.2018 було внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», передбачено накладення на боржника стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50% від простроченої суми заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, державного виконавця, враховуючи обставини викладені у відзиві на скаргу, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

В частині вирішення питання за клопотанням скаржника щодо поновлення строку на звернення до суду з даною скаргою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи; Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

За змістом положень ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вказані обставини, а також приймаючи до уваги обставини даної конкретної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.127,449 ЦПК України, для поновлення скаржнику пропущеного строку для звернення до суду з даною скаргою.

Відповідно до ч. 1ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Першому ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавчий лист № 161/9011/13-ц виданий 06.09.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Постановою головного державного виконавця Коренги А.А. від 09.11.2015 (а.с. 15) відкрито виконавче провадження ВП № 49285603.

З пояснень наданих в судовому засіданні та досліджених матеріалів виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_2 протягом тривалого часу належним чином не виконував покладені на нього рішенням суду обовязки по сплаті аліментів. Внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість.

У звязку з частковою сплатою ОСОБА_2 аліментів станом на 01.10.2018 заборгованість становила 57289,36 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком (а.с. 56-58). Відповідно до представленої державним виконавцем довідки-розрахунку від 01.10.2018 вбачається, що сума заборгованості включає суму несплачених аліментів за період з 2013 року і по час формування довідки жовтень 2018 року.

11.10.2018 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5, у звязку з наявністю у боржника заборгованості, скупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки була винесена постанова, відповідно до якої на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 28 623,01 грн. (а.с. 60). При винесені даної постанови було встановлено, що з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 01.10.2018 за період з 27.05.2013 по 01.10.2018 становить 57 246,02 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Відповідно до пункту третього частини чотирнадцятої ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 03.07.2018, що набрали чинності 28.08.2018) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, зміни в законодавстві визначені у ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до 28.08.2018 її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується.

З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою її винесення є існування заборгованості, яка утворилася з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання (за період з 27.05.2013 по 01.10.2018). Тобто, заборгованість в цілому нарахована за період задовго до внесених до закону змін.

Проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд вважає, що раніше вже існуюча заборгованість не може впливати і враховуватись при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28.08.2018.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8 має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов висновку про незаконність постанови старшого державного виконавця Першого ВДВС міста ОСОБА_4 ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 у виконавчому провадженні №49285603 про накладення штрафу в розмірі 28 623,01 грн. на ОСОБА_2

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги, у звязку з чим її слід задовольнити, а оскаржувану постанову касувати.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 69, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 11.10.2018 у виконавчому провадженні №49285603 про накладення штрафу в розмірі 28 623,01 грн. на ОСОБА_2.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 у виконавчому провадженні №49285603 про накладення штрафу в розмірі 28 623,01 грн. на ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня вручення повної ухвали.

Повна ухвала буде складена протягом пяти днів.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій