Номер провадження: 22-ц/813/302/19
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 адвоката Голосова Ю.В.,

представника ОСОБА_2 адвоката Смирнової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства,

встановив:

10 жовтня 2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, яку в подальшому уточнила, та в якій просила встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4 , уродженець села Градениці Біляївського району Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сошанське Козятинського району Вінницької області; зобов`язати Приморський ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження № 15 від 06.11.1996 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, а саме 12 грудня 2017 року заявник надала уточнену заяву, в якій просила на підставі ст. 130 СК України та ст. 53 КЗпШС встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4 , уродженець села Градениці Біляївського району Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сошанське Козятинського району Вінницької області; зобов`язати Приморський ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження № 15 від 06.11.1996 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому заявник посилалась на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_4 з жовтня 1995 року по квітень 2000 року, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 Заявник зазначила, що батько дитини за життя визнав сина, однак ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. У зв`язку із чим, заявник змушена звернутися до суду із заявою, так як встановлення даного факту необхідне для оформлення спадкових прав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства відмовлено (т.2, а.с.38-43).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 січня 2018 року, та постановлення нового, яким її заяву залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалено із порушенням вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України, а саме, за наявності спору про право суд не залишив її заяву, подану у порядку окремого провадження, без розгляду, а розглянув по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив із того, що заявником всупереч положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів, які б достовірно підтверджували визнання ОСОБА_4 батьківства стосовно ОСОБА_3 .

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Згідно уточненої заяви про встановлення факту заявник ОСОБА_1 ставила перед судом питання про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_3 , а не про визнання ОСОБА_4 батьківства, що регулюється іншими статтями СК України, в першому випадку 128 СК України, у другому - ст. 130 СК України.

Так, 12.12.2017 року заявник надала уточнену заяву, в якій просила на підставі ст. 130 СК України та ст. 53 КЗпШС встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4 , уродженець села Градениці Біляївського району Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сошанське Козятинського району Вінницької області; зобов`язати Приморський ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження № 15 від 06.11.1996 року ОСОБА_3 (т.2, а.с.2-11).

Таким чином, враховуючи, що заявник просила застосувати до спірних правовідносин ст. 130 СК України, про що надала суду відповідну заяву, яка була прийнята судом до розгляду, суд мав розглядати заяву не про визнання батьківства, а про встановлення факту батьківства.

Крім того, як вбачається зі змісту поданої заяви, що була предметом розгляду, встановлення факту батьківства необхідне заявнику ОСОБА_1 для вирішення питання про прийняття спадщини, тобто кінцевою метою звернення ОСОБА_1 до суду є прийняття спадщини її сином ОСОБА_5 .

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Однак судом не було враховано, що за змістом Розділу ІV ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи, які не потребують розгляду в позовному провадженні, тобто в даних справах відсутній спір про право, та фактично незаконно розглянув заяву, яка не була предметом судового розгляду.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що на даний час в провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства і визнання за ОСОБА_5 права власності в порядку спадкування за законом, в порядку забезпечення позову накладено арешт на спадкове майно (т.2, а.с.64-69).

Тобто, ті питання, які мають бути розглянуті в позовному провадженні, вже є предметом судового розгляду, а тому розгляд вказаної заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження є незаконним і безпідставним.

Відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, враховуючи, що в даному випадку мається спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , даний спір має бути розглянутий в позовному проваджені, за участю позивача і відповідача, які мають надати суду відповідні докази на підставу своїх позовних вимог та заперечень проти них.

Розгляд даного спору в порядку окремого провадження діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, залишити без розгляду.

Також колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що вони мають право подат и позов на загальних підставах.

Керуючись ч.6 ст. 294, ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 січня 2018 року скасувати.

Постановити ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства,залишити без розгляду.

Роз`яснити учасникам справи, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.06.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра