Справа № 182/2751/17
Провадження № 4-с/0182/1/2019
У Х В А Л А

Іменем України

05.07.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Рунчевої О.В., секретаря - Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчук Віталія Миколайовича, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство "Укргазбанк",-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчук Віталія Миколайовича, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «Укргазбанк» та просила суд:

- поновити пропущений строк для подання її скарги;

- визнати дії державних виконавців Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бунєєвої М.А. та Ковальчук В.М. неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Бунєєвої М.А., винесену 01 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51550275 за виконавчим листом № 2-1192 виданим 22 листопада 2010 року;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Ковальчук Віталія Миколайовича, винесену 06 квітня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим листом № 2-1192 виданим 22 листопада 2010 року, виконавче провадження № 51550275;

- судові витрати покласти на Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Ковальчук Віталія Миколайовича знаходиться виконавчий лист № 2-1192, виданий 22 листопада 2010 року Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 18 784, 15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 червня 2010 року становило 148 637,10 грн. та пені в сумі 3558,69 грн.

01 липня 2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Бунєєвою М.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 51550275 зі стягненням з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

06 квітня 2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, Ковальчук В.М. будо винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за вищевказаним виконавчим листом та постановлено - звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , здійснивши відрахування із доходів у розмірі 20 % від належної боржнику суми доходу на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» грошову суму у розмірі 167524,31 грн., призначення платежу борг з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Вважає постанову від 01 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51550275 та постанову від 06 квітня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконними та такими, що винесені всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» з наступних підстав.

13 березня 2013 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року за виконавчим провадженням № 37106883 була винесена Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн.

03 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року була винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 152495,79 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн.

21 липня 2014 року старшим державним виконавцем Божко С.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 010 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з набранням чинності 07 червня 2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яка була направлена за місцем її роботи, головному бухгалтеру Товариства з обмеженою відповідальністю «Сентравіс Продакшн Юкрейн».

Відповідно довідки, виданої за місцем її роботи, утримання коштів на погашення заборгованості виконувалось з грудня 2013 року по червень 2014 року у розмірі 20 %. За вказаний період було звернуто стягнення шляхом утримання з її заробітної плати у розмірі 6714,25 грн., з яких 84,45 грн. на проведення виконавчих дій; 672,25 грн. виконавчий збір, 5957,55 заборгованість за кредитним договором.

Крім того, 19 лютого 2015 року в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 40,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 3-4 та належало ОСОБА_2 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2008 року, шляхом продажу вказаного нерухомого майна Іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» проведенням електронних торгів.

Відповідно до протоколу № 51982 проведення електронних торгів єдиним учасником та переможцем електронних торгів став ОСОБА_3 . Згідно ціни продажу учасником торгів було сплачено суму коштів 85440,00 грн., яка була переведена на рахунок органу державної виконавчої служби.

Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 51550275 від 01 липня 2016 року є такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки державний виконавець Бунєєва М.А., вирішуючи питання про відкриття провадження та знаючи по повторність подачі виконавчого документа, не пересвідчилась, чи мало місце часткове виконання рішення за виконавчим документом, чи містяться у виконавчому провадженні № 37106883 докази виконання судового рішення. На копії виконавчого листа присутні відмітки про повернення згідно п. 2 ст. 47 та п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У змісті постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_4 не зазначила дані про залишок боргу, що підлягала стягненню.

Таким чином, фактично відбулося подвійне стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу в розмірі 152495,79 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», виконавчого збору у розмірі 15 249,58 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 28,15 грн., що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень» є недопустимим.

З викладених вище підстав постанова про звернення стягнення на заробітну плату від 06 квітня 2017 року державним виконавцем Ковальчук В.М. також винесена з порушенням вказаних норм та підлягає скасуванню. Так, при направленні до бухгалтерії за місцем її роботи, державним виконавцем Ковальчук В.М. не були проставлені на копії виконавчого документа відмітки про залишок нестягнутої суми, суму стягнутого виконавчого збору, суму стягнутої основної винагороди державного виконавця. У постанові від 06 квітня 2017 року відсутні дані про порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань. Наявні тільки сума боргу з урахуванням виконавчого збору в повному обсязі та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, а також реквізити, за якими повинно здійснюватись відрахування.

Також зазначила, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 липня 2016 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 06 квітня 2017 року особисто не отримувала, дізналася про них за місцем роботи в бухгалтерії підприємства тільки 30 травня 2017 року, тому причини пропуску строку подачі її скарги є поважними.

Враховуючи викладені обставини, вона вимушена звернутися до суду з вказаною скаргою.

15.12.2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В матеріалах справи наявний відзив на скаргу ОСОБА_1 , що надійшов від начальника Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, О.В. Григорука на адресу суду 28 лютого 2018 року, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі на підставі наступного.

01 липня 2016 року до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 177/12/3 від 21 травня 2008 року у розмірі 148 637,10 грн. та пені у розмірі 3 558,69 грн., тобто у повному обсязі, згідно виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду від 22 листопада 2010 року, справа № 2-1192.

01 липня 2016 року державним виконавцем Бунєєвою М.А. відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, примірники якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та боржнику для виконання.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Ковальчуком В.М. було встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримує дохід у ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» та 06 квітня 2017 року керуючись ст.ст. 68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника.

Оскільки стягувач станом на 01 липня 2016 року не надав підтвердження зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду від 22 листопада 2010 року та не зазначив зменшення суми заборгованості у заяві про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2016 року за вих. № 513/795/2016 , тому вважає скасування постанови від 01 липня 2016 року та постанови від 06 квітня 2017 року за виконавчим провадженням № 51550275 недоцільним, оскільки постанови винесені в рамках чинного законодавства, підстави для їх скасування відсутні.

Також в матеріалах справи мається відзив на скаргу ОСОБА_1 , що надійшов від державного виконавця В.М. Ковальчук, згідно якого останній просить суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі, оскільки під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем дотримано вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання представник скаржника ОСОБА_5 не з`явився, надав на адресу суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності (а.с. 190).

Від начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області О.В. Григорука надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 187).

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи у відповідності до вимог ст. 450 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 51550275, прийшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Також відповідно до п. а ч. 1, ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 дізналася про своє порушене право тільки 30 травня 2017 року, під час ознайомлення з оскаржуваною постановою про звернення стягнення на заробітну плату від 06 квітня 2017 року за місцем роботи, просила поновити строк для подання скарги, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк для подання її скарги до суду, оскільки вказані заявником обставини пропуску такого строку є поважними.

Судом встановлено, що Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 22 листопада 2010 року видано виконавчий лист по справі № 2-1192 рік про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18 784, 15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 червня 2010 року становило 148 637,10 грн. та пені в сумі 3 558,69 грн. (а.с. 6).

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 13 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, вирішено питання про стягнення виконавчого збору (а.с. 8).

Постановою старшого державного виконавця Логвиненко Т. М. від 03 грудня 2013 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, було звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , вирішено питання про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 7,9).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Божко С.М. від 21 липня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-1192 від 22 листопада 2010 року повернуто стягувачу (а.с. 10).

Як вбачається з копії виконавчого листа № 2-1192 від 22 листопада 2010 року (а.с. 73), у графі «Відмітки про виконання» присутні відмітки про повернення 21 грудня 2012 року згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення 21 липня 2014 року згідно п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення 16.12.2015 року, згідно п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відмітки про залишок суми боргу відсутні.

Судом також встановлено, що 01 липня 2016 року до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції надійшла заява Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду від 22 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованості за кредитним договором у сумі 18784,15 доларів США 15 центів та пені в сумі 3558,69 грн.; відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, до якої додано оригінал виконавчого лист Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року, копія довіреності представника стягувача (а.с. 70-73).

Постановою державного виконавця Бунєєвою М.А. від 01 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51550275 на підставі вказаного виконавчого листа від 22 листопада 2010 року (а.с. 76).

Також в рамках вказаного виконавчого № 51550275 державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, Ковальчук В.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 квітня 2017 року (а.с. 88-89).

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що вказані постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 липня 2016 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 квітня 2017 року винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень»,оскільки не враховано, що мало місце часткове виконання рішення за вказаним виконавчим листом та що відбулося подвійне стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 вказаного закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема дійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі

виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави, за яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Також згідно ч. 3 ст 28 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Крім того, згідно п. 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 28 Закону.

3.7.1. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

3.7.2. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

3.7.3. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Згідно ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

З урахуванням наведеного вбачається, що 01 липня 2016 року державним виконавцем Бунєєвою М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за відповідною заявою стягувача, згідно до вимог ст.ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», такі її дії не суперечили самому Закону України «Про виконавче провадження» чи Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 та були направлені на виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Ковальчук В.М. було встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримує дохід у Приватному акціонерному товаристві «Сентравіс Продакш Юкрейн» та 06 квітня 2017 року, у відповідності до ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника.

Враховуючи викладене та те, що стягувач станом на 01 липня 2016 року не надав підтвердження зарахування стягнутих раніше коштів по виконавчому листу Нікопольського міськрайонного суду № 2-1192 від 22 листопада 2010 року та не зазначив зменшення суми заборгованості у заяві про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2016 року, суд вважає, що державні виконавці діяли у межах Закона України «Про виконавче провадження», та з їх боку прав ОСОБА_1 порушено не було.

З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Оскільки в задоволенні вимог скаржника відмовлено, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені ОСОБА_1 судові витрати не відшкодовуються.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України слід зняти заходи забезпечення позову накладені ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 141, 158, 447- 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущенний строк для подання скарги.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Ковальчук Віталія Миколайовича, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство "Укргазбанк" - відмовити.

Зняти заходи забезпечення позову накладені ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2017 року щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-1192, виданого 17 червня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 12) боргу у розмірі 152195,79 грн., виконання якого здійснюється в ході виконавчого провадження № 51550275, відкритого у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови від 01.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції в п`ятнадцятиденний строк з дня її повного складення.

Повний текст ухвали складено 10.07.2019 року.

Суддя: О. В. Рунчева