Постанова

Іменем України

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 484/47/17

провадження № 61-10098св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. П., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року у складі судді Максютенко О. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року у складі колегії суддів: Царюк Л. М., Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В. ,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про розподіл майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1992 року вона спільно проживала з відповідачем. З 19 грудня 2003 року по 30 листопада 2016 року сторони перебували у шлюбі.

В період шлюбу та за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти у спільну сумісну власність вони придбали: житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 89 300,00 грн.; автомобіль Ford Transit, 2004 року випуску д/н НОМЕР_1 , середня вартість якого становить 153 245,25 грн., а всього майна на загальну суму 244 545, 25 коп.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила здійснити поділ спільно нажитого з відповідачем майна, виділивши їй у власність житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 89 300,00 грн, врахувавши при поділі вартість автомобіля Ford Transit, 2004 року випуску номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 в сумі 142 330,00 грн та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію частки вартості врахованого спільного майна 7 464,50 грн. При цьому зазначала, що будинок їй потрібен в цілому, оскільки з нею проживає дочка разом з дитиною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 149 895 грн. 20 коп.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року вирішено питання про стягнення судових витрат.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив із того, що під час перебування у шлюбі сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , а твердження позивача про те, що вказаний житловий будинок придбано за її особисті кошти, наданими доказами не підтверджено.

Відмовляючи у включенні до поділу вищевказаного транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з того, що на момент поділу шлюбу спірний автомобіль відсутній в натурі, законність переоформлення права власності на зазначений автомобіль ОСОБА_3 не оспорено; з вимогами до суду про визнання недійсною угоди, на підставі якої ОСОБА_2 відчужив автомобіль, остання не зверталась та питання щодо законності укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу відповідачем, не було предметом розгляду у цій справі.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 частково задоволено.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо поділу автомобіля марки Ford моделі Transit, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та додаткове рішення цього ж суду від 22 грудня 2018 року скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки автомобіля марки Ford моделі Transit, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 40 515 грн. 10 коп., а також 5 325 грн. 94 коп. судових витрат.

В іншій частині зазначене судове рішення залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції стягнув Ѕ частку вартості, оскільки цей транспортний засіб був придбаний подружжям під час перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, і кожна зі сторін має рівні права на нього, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували отримання коштів від його продажу подружжям, та що кошти були витрачені в інтересах сім`ї. При визначені вартості спірного автомобіля суд послався на висновки судової авто товарознавчої експертизи від 27 квітня 2018 року по ринковій вартості з урахуванням наявного фактичного технічного стану автомобіля на дату його відчуження (30 лисиопада 2016 року), що складає 81 030,19 грн.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі

У травні 2019 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції оголосив рішення до виходу з нарадчої кімнати, під час підготовчого судового засідання районний суд позбавив її можливості врегулювати спір за участю судді, відмовивши в задоволенні її клопотання, а тому районним судом було створено ситуацію при якій подальший розгляд справи здійснював не вповноважений склад суду. Суд не врахував та не взяв до уваги висновок експерта, зроблений в порядку статті 106 ЦПК України на замовлення позивача № 167/18 від 11 вересня 2018 року. Також представником відповідача було заявлено клопотання про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи для вирішення питання щодо вартості автомобілю на дату його відчуження 30 листопада 2016 року. Однак, судом для вирішення зазначеного питання було призначено не повторну, а додаткову експертизу. До того ж, складаючи висновок, експерт вийшов за межі поставлених йому питань та особисто від себе визначив ринкову вартість автомобіля з урахуванням наявного технічного стану на дату його оцінки, яка склала 81 030 грн. 19 коп.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники справи відзив на касаційну скаргу не подали.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 484/47/17, витребувані матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

08 липня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 грудня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2016 року та яке набрало законної сили 13 грудня 2016 року. Вказаним судовим рішенням встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 2015 року.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль Ford моделі Transit, 2004 року випуску. Даний автомобіль було відчужено 30 листопада 2016 року ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 .

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, встановивши, що спірний жилий будинок набутий під час шлюбу, докази на спростування презумпції спільності майна не надано, суди дійшли обґрунтованих висновків про визнання права власності на спірний будинок у рівних частках.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Верховний Суд зазначив, що «у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі».

Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення 1/2 частки вартості спірного автомобіля.

Доводи касаційної скарги про допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержанням норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року в нескасованій частині та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року залишає без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року в нескасованій частині та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат