ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/683/18 Номер провадження 22-ц/814/366/19Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в склад колегії:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів:Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря -Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом виконуючого обов'язки прокурора Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо затвердження проектів землеустрою та відведення земельних ділянок в оренду, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та їх повернення

за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Полтавської області

на ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2018 року виконуючий обов'язки прокурора Полтавської області ОСОБА_7. звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області « Про затвердження ОСОБА_4 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду » за номерами 7800 сг, 7804 сг, 7806-сг від 12 жовтня 2016 року; визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, загальною площею 237.8854 га, які розташовані за межами населених пунктів Великобузівської, Яреськівської, Гоголівської, Жоржівської та Пришибської сільських радах Шишацького району Полтавської області, укладених 04 серпня 2015 року, 09 жовтня 2015 року, 19 квітня 2016 року та 19 жовтня 2016 року між ОСОБА_4 та ГУ Держгеокадастром у Полтавській області.

Також просив зобов'язати ОСОБА_4 повернути спірні земельні ділянки державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. В обґрунтування позовних вимог вказав, що вказані земельні ділянки були отриманні з порушенням земельного законодавства, оскільки ГУ Держгеокадастр у Полтавській області, вирішуючи заяви ОСОБА_4, в порушення Земельного кодексу України та Закону України « Про фермерське господарство », створило передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів, що є підставою для скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок, їх передачу в оренду та визнання недійсними укладених договорів оренди.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2018 року клопотання представника відповідача за довіреністю ОСОБА_5 про закриття провадження у справі - задоволено.

Провадження у справі за позовом виконуючого обов'язки прокурора Полтавської області ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування наказів щодо затвердження проектів землеустрою про відведення земельних ділянок у оренду, визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов'язання вчинити певні дії - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити до того ж суду для продовження розгляду справи, оскільки судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди на спірні земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_4, як громадянином, а не за ФГ « В.В.С.», яке ним засноване. Право користування даними спірними ділянками фермерським господарством не доводиться жодними доказами. Враховуючи викладене, вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду справи за правилами господарського судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Касумов О.О. вказав, що між ОСОБА_4 та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області 04 серпня 2015 року, 09 жовтня 2015 року та 19 квітня 2016 року було укладено договори оренди земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства. Після реєстрації ОСОБА_4 фермерського господарства - 19 жовтня 2016 року, у правовідносинах користування спірними земельними ділянками відбулася фактична зміна орендаря і обов'язки землекористувача перейшли до суб'єкта господарювання. Таким чином, сторонами у спірних правовідносинах є юридичні особи, тому висновок місцевого суду про необхідність розгляду справи в порядку господарського судочинства є вірним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки сторонами по справі є юридичні особи, і між ними виник господарсько-правовий спір.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 серпня 2015 року, 09 жовтня 2015 року, 19 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на підставі Закону України « Про фермерські господарства» укладено договори оренди земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства.

19 травня 2016 року ОСОБА_4 зареєстрував фермерське господарство « В.В.С. » у формі юридичної особи / а. с. 61 65, т. 1 / .

Як встановлено судом першої інстанції, 19 жовтня 2016 року відповідач уклав ще три договори земельних ділянок.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. (ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті ч..1 та ч.4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відповідач з метою здійснення підприємницької діяльності шляхом створення та діяльності фермерського господарства, отримав в оренду у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області спірні земельні ділянки на умовах платності, що підтверджується укладеними договорами оренди землі / а.с. 72-171 том 1/.

Отримання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства визначає мету - здійснення підприємницької діяльності у формі діяльності фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов'язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що між ОСОБА_4 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області укладено договори оренди земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цих договорі відповідачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування спірною земельними ділянками відбулася фактична заміна орендаря і обов'язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах є юридичні особи.

Вказані висновки місцевого суду узгоджуються з висновками Великої палати Верховного суду, викладеними у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі про надання із земель державної або комунальної власності земельної ділянки, підвідомчі господарським судам.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спір виник між суб'єктами господарювання і такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИ ЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Полтавської області- залишити без задоволення.

Ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ О.О.Панченко __________________В.П.Пікуль