Справа № 465/2518/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/536/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», з участю третіх осіб Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України та ОСОБА_3 про скасування запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що транспортний засіб «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В, номер об`єкта - НОМЕР_1 , 2008 року виробництва вона придбала в автосалоні «Рік Авто» на підставі довідки - рахунку серії ДДР № 606552 від 21 листопада 2009 року, виданої ТзОВ «Автобренд» та вантажно-митної декларації № 100000008/2008/370595 від 04 серпня 2008 року, виданою Київською митницею. Даний транспортний засіб був зареєстрований в Україні відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року. Відповідно до листа територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру у Львівській області від 14 лютого 2018 року № 31/13- 4641-80 МП від 14 лютого 2018 року, позивач є першим власником вказаного транспортного засобу на території України. Окрім цього, автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 120» з державним номерним знаком НОМЕР_2 перебуває у приватній власності позивача на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 21 листопада 2009 року та жодних реєстраційних дій щодо зміни власника даного транспортного засобу у період з 21 листопада 2009 року не проводилось. 07 лютого 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області надано витяг з Державного реєстру обтяження рухомого майна № 54787739, з якого вбачається, що на транспортний засіб з номером об`єкта - НОМЕР_1 накладено «приватне обтяження» по типу обтяження - «застава рухомого майна», зареєстроване 20 серпня 2008 року за № 7776456 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підставою для такого обтяження був договір застави ФЛ-200808-001/3 від 20 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_4 , на дату подання позову обтяжувачем є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», об`єктом обтяження із забороною відчуження є транспортний засіб з номером об`єкта НОМЕР_1 , проте з номером державної реєстрації НОМЕР_4 . Однак, згідно даних Єдиного Державного реєстру МВС станом на 04 квітня 2018 року номерний знак НОМЕР_4 не видавався, не закріплений за будь-яким транспортним засобом, та не був закріплений за транспортним засобом, що належав громадянину ОСОБА_3 . Таким чином, в Державному реєстрі обтяження рухомого майна накладено обтяження на транспортний засіб позивача, але з державним номерним знаком, якого не існує. Зважаючи на те, що номер обтяження являється номером транспортного засобу позивача вона позбавлена можливості розпоряджатися даним транспортним засобом на власний розсуд.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з участю третіх осіб Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України та ОСОБА_3 про скасування запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна - задоволено.

Скасовано запис Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 20.08.2008 року №7776456 з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В, номер об`єкта - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , належного ОСОБА_1 .

Зобов`язано Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України скасувати (вилучити) запис з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В, номер об`єкта - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1409 (одну тисячу чотириста дев`ять гривень) грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що зобов`язання ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів має виконуватись належним чином саме перед новим кредитором, тобто перед ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимог від 30.07.2014 року, згідно умов якого ПАТ «Астра Банк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі за кредитним договором №ФЛ-200808-001А від 20.08.2008 року. Вказує, що підпунктом 3.2.2 договору застави від 20.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 , встановлено заборону на вчинення дій, пов`язаних з передачею третім особам прав на майно без письмової згоди заставодержателя. Положення даного пункту відповідає ч.2 ст. 17 Закону України «Про заставу», якою визначено, що заставодавець може відчужувати заставне майно тільки за згодою заставодержателя. Вказує, що позивачем визнається, що реєстрацію автомобіля нею здійснено 21 листопада 2009 року, тобто, вже після реєстрації обтяження у Державному реєстрі рухомого майна, при цьому заставодержатель письмової згоди на відчуження предмету застави не давав. Також апелянт звертає увагу на те, що Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна належить до компетенції Держателя або реєстратора Державного реєстру, проте суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, зобов`язав саме Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України скасувати запис з державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо обтяження транспортного засобу, що є порушенням вимог чинного законодавства. Крім того апелянт зазначає, що позивач вимог до ПАТ «Дельта Банк» не заявляє, в позовній заяві не міститься жодних обґрунтувань про порушення, невизнання чи оспорювання саме ПАТ «Дельта Банк» прав чи інтересів позивача, а відтак, на думку апелянта, позовні вимоги пред`явлено до відповідача, який відповідно до законодавства не може вчиняти дії, які просить позивач. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1,2 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено її право власності на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В номер об`єкта - НОМЕР_1 , номером державної реєстрації НОМЕР_2 , що обтяження спірного автомобіля, зареєстроване 20.08.2008 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі Кредитного договору № ФЛ-200808-001А від 20.08.2008 року, укладеного між ПАТ «Астра Банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не є стороною у даних договірних правовідносинах, а тому між ними відсутні будь-які договірні зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В, номер об`єкта - НОМЕР_1 , 2008 року виробництва, ОСОБА_1 придбала в автосалоні «Рік Авто», що підтверджується довідкою - рахунком серії ДДР № 606552 від 21 листопада 2009 року, виданої ТзОВ «Автобренд» та вантажно-митною декларацією № 100000008/2008/370595 від 04 серпня 2008 року, виданою Київською митницею.

Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотримання законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використання транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В, номер шасі - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований в Україні відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року.

Відповідно до листа територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру у Львівській області від 14 лютого 2018 року № 31/13- 4641-80 МП ОСОБА_1 є першою особою (власником) на чиє ім`я зареєстрований транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В, номер шасі - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на території України. Крім того, у даному листі також зазначено, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 120» з державним номерним знаком НОМЕР_2 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 21 листопада 2009 року та жодних реєстраційних дій щодо зміни власника даного транспортного засобу у період з 21 листопада 2009 року по 14 лютого 2018 року не проводилось.

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54787739 від 07 лютого 2018 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Настасяк О.В., на транспортний засіб з номером об`єкта - НОМЕР_1 накладено «приватне обтяження» по типу обтяження - «застава рухомого майна зареєстрованого 20 серпня 2008 року за № 7776456 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підставою для такого обтяження є договір застави ФЛ-200808-001/3 від 20 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 .

З вказаного витягу також вбачається, що об`єктом обтяження із забороною відчуження є транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado 120, легковий універсал - В, 2008 року випуску з номером об`єкта НОМЕР_1 , проте з номером державної реєстрації НОМЕР_4 .

Згідно листа територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру у Львівській області від 05 квітня 2018 року № 4641-13/31-762-304, станом на 04 квітня 2018 року номерний знак НОМЕР_4 не видавався, не закріплений за будь яким транспортним засобом, та не був закріплений за транспортним засобом, що належав громадянину ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2008 року між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на купівлю автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado 120 4,0 VX легковий універсал - В для споживчих потреб.

Відповідно до п.1.2 договору застави №ФЛ-200808-001/3 від 20 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань, зазначених у п.1.1 цього договору заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу належне йому майно: автомобіль Toyota Land Cruiser Prado 120, легковий універсал - В, 2008 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 МРЕВ ДАІ м. Бровари, реєстраційний номер НОМЕР_4 , дата реєстрації 14.08.2008 року.

З вищенаведеного вбачається, що згаданий кредит був наданий на купівлю ОСОБА_3 автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», який вже належав на йому підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ще 14.08.2008 року

Згідно з Витягом з Державного реєстру обтяження рухомого майна № 54787739 від 07 лютого 2018 року, 21.08.2014 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України замінено обтяжувача, а саме, вилучено обтяжувача ВАТ «Астра Банк» та зазначено обтяжувача ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 957 від 30.07.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою Н.О.

Разом з тим, листом територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру у Львівській області від 03.07.2018 року надано відповідь, з якої вбачається, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 видане 02.08.1997 року Кам`янкобрідським ВРЕР Луганської області на транспортний засіб марки ЗАЗ, модель 968 МД, 1991 року випуску. Також в даному листі зазначено, що згідно даних Єдиного Державного реєстру МВС на транспортний засіб марки Toyota Land Cruiser Prado 120 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 не видавалось.

Спеціальним законом, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, є Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Обтяження поділяються на публічні та приватні.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку,що обтяження спірного автомобіля, зареєстроване 20.08.2008 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі Кредитного договору № ФЛ-200808-001А від 20.08.2008 року, укладеного між ПАТ «Астра Банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 , є саме забезпечувальним.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.

За таких обставин та з врахуванням положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», підставними є позовні вимоги ОСОБА_1 , оскільки вона не є стороною у даних договірних правовідносинах, а доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 відчужив транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал-В номер об`єкта - НОМЕР_1 без згоди банку є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять жодних підтверджуючих документів по факту відчуження даного транспортного засобу.

Встановивши зазначені обставини, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна належить до компетенції Держателя або реєстратора Державного реєстру, оскільки відповідно до п. 2 постанови КМУ № 830 від 05 липня 2004 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» держателем Державного реєстру обтяжень рухомого майна є Міністерство Юстиції. Наказами Міністерства юстиції України від 25 червня 2015 року № 1059/5 та від 07 липня 2006 року № 57/5 державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України визначене адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, а також реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права і свободи людини гарантуються, вони є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що передбачено статтями 21, 22 Конституції України.

Аналогічні норми закріплені в Цивільному Кодексі України. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що передбачено статями 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Положення ст. 334 ЦК України зазначають, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на рухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи те, що позивачем доведено її право власності на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В номер об`єкта - НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , а предметом застави є автомобіль державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який з врахуванням положень ст. ст. 3, 11, 14, 15, 16 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 .

Апелянт, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, зазначеного висновку суду першої інстанції, що автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В номер об`єкта - НОМЕР_1 , з номером державної реєстрації НОМЕР_2 , не був предметом застави і на нього не було накладено приватне обтяження на підставі договору застави від 20.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_5

Будучи апелянтом, представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, проігнорував виклик до суду, не вважав за необхідне надати суду апеляційної інстанції пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи доводи апелянта, долучені до матеріалів справи докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, який є апелянтом, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції безспірних доказів на підтвердження, що саме автомобіль, належний позивачці на праві власності марки Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В номер об`єкта - НОМЕР_1 , з номером державної реєстрації НОМЕР_2 , був предметом застави, оскільки державні реєстраційні номери автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado 120», легковий універсал - В номер об`єкта - НОМЕР_1 , належного на праві власності позивачці, і внесеного до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору застави ФЛ-200808-001/3, укладеного між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_5 20.08.2008 року, є різними.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.07.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.