Справа № 274/4141/18
Провадження № 2/0274/674/19
Рішення

Іменем України

01.07.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 19.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , актовий запис № 123.

В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що 19.03.2014 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - синів : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не зважаючи на нетривалий час їхнього подружнього життя, майже відразу після укладення шлюбу і народження першої дитини, відповідач різко змінив ставлення до неї, до її батьків, почав проявляти неадекватні реакції на будь-яке її спілкування з ними, безпричинну дратівливість та агресію, внаслідок чого між ними виникають сварки, які негативно впливають не тільки на стан її здоров"я, але й на психіку малолітніх дітей, які є свідками такої поведінки відповідача. На протязі останніх двох років відповідач почав застосовувати до неї також і фізичне насильство, що змушувало її кілька разів звертатися до Бердичівського ВП з проханням припинити таку поведінку відповідача.

Зазначила, що відповідач тривалий час повністю ігнорує її як жінку, мати його дітей, проявляє до неї певну ворожість і відверте фізичне і психічне насильство, внаслідок яких між ними безповоротно зникло почуття взаємної поваги , дружби та любові. Взаємні відносини з відповідачем стали нестерпними, а подружні - неможливими. За таких обставин подальше спільне з відповідачем проживання та збереження шлюбу неможливі. Примирення між нею та відповідачем не можливе.

В судовому засіданні позивачка доводи своєї позовної заяви підтримала. Суду пояснила, що наполягає на розірванні шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_2 з тих підстав, що зазначені нею в позові, а також вказала, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, хоча проживає разом з нею в одній квартирі, дозволяє собі приходити до дому вночі або під ранок нічого не пояснюючи, ображає її батьків, постійно створює конфліктні ситуації, застосовує до неї фізичне насильство ( прикладає руку, б"є по голові), матеріально не допомагає, інколи дає кошти на харчування, внаслідок чого вона вимушена була стягнути з відповідача аліменти в примусовому порядку, також вчить дітей її бити, постійно її принижує як жінку.

Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою, просить провадження у справі закрити або позов залишити без розгляду. Суду пояснив, що дійсно між ним та позивачкою виникають сварки, батьки позивачки до нього погано відносяться. Він проти розлучення, оскільки діти мають проживати в повноцінній сім"ї. Зазначив, що обставини викладені в позові є наклепом на нього, позивачка не надала суду жодного доказу на їх підтвердження. Він інколи проводить час з дітьми, тому вважає що то є їх з позивачкою сімейним щастям.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони 19.03.2014 року зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 123 ( а.с. 5).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10-11).

Відповідно до довідки виданої Бердичівським міжрайбюро СМЕ ОСОБА_1 . 06.08.2018 року проходила судово - медичне освідування ( а.с.12).

Як вбачається з листа - відповіді від 19.12.2018 року № А - 521 Бердичівського ВП на ім"я ОСОБА_2 , згідно даних Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, до Бердичівського відділу поліції протягом 2014-2018 років надходили наступні заяви ОСОБА_2 : № 9954 від 29.12.2016 року про прийняття мір до дружини гр. ОСОБА_1 , яка не дозволяє бачитись з дітьми; № 5394 від 11.07.2017 року про те. що ОСОБА_1 не дозволяє бачитися з дітьми; № 6280 від 02.08.2017 р. про прийняття мір до ОСОБА_1 яка перешкоджає спілкуванню з його дітьми; № 2525 від 12.03.2018 року про прийняття мір до дружини, яка вигнала з дому та не пускає до дітей; № 8305 від 06.08.2018 р. про отримання медичної допомоги після сварки з дружиною ОСОБА_1 ( а.с.32).

Згідно відповіді служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 29.11.2018 року на ім"я ОСОБА_2 вбачається, що останній дійсно звертався до служби у справах дітей 03.04.2018 року з тим, що ОСОБА_1 подала позовну заяву про розлучення до Бердичівського міськрайонного суду та перешкоджає його спілкуванню з дітьми. Повторне звернення відбулося 06.08.2018 року з тим, що ОСОБА_2 побився з колишньою дружиною, на даний час проживає окремо від дітей, бажає з ними спілкуватися ( а.с.34).

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи наявність малолітніх дітей у сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. ( а.с.1).

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,258-259,263-265,268,273, 354 ЦПК України, ст.ст. 105,110-112 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 19 березня 2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 123 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий Т.М. Вдовиченко