Дата документу 09.07.2019 Справа № 336/1003/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/1003/19 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
/№ 22-ц/807/2095/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Вашенко З.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Комунарського ВДВМ м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області при складанні розрахунку заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 р. боржник ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою,в якій зазначає,що на примусовому виконанні у Комунарському ВДВС знаходиться виконавче провадження № 41434103,відкрите на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Боржник ОСОБА_1 з 28.02.2015 р. не працевлаштований,розмір аліментів,які підлягають стягненню,визначається із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості,рішення про стягнення аліментів боржник виконує систематично та надає державному виконавцю відповідні підтвердження.

У виконавчому провадженні державним виконавцем кілька разів був зроблений розрахунок заборгованості по аліментам останній від 24.01.2019 р.,згідно якого заборгованість боржника по аліментам за період з 01.03.2015 р. по 31.12.2018 р. становить 15540 гр.51 коп.,водночас,згідно розрахунку від 08.01.2019 р.,заборгованість за період з 01.09.2016 р. по 31.12.2018 р. становила лише 4 957 гр.51 коп.

З розрахунком від 24.01.2019 р. боржник ОСОБА_1 не погоджується та вважає його необґрунтованим та таким, що здійснений в порушення норм чинного законодавства.

Посилається на те,що зазначений розрахунок зроблений у 2019 р. за зворотній період,без відрахування податків із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості,що і призвело до виникнення заборгованості за минулий час,незважаючи на те,що боржник щомісяця сплачував аліменти і заборгованість,якщо така існує,є значно меншою.

Посилаючись на ці обставини,скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Алімової Є.А. при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам від 24.01.2019 р. та зобов`язати державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Алімову Є.А. здійснювати примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 р. про стягнення аліментів з урахуванням розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам від 08.01.2019 р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року по справі № 336/2435/13ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу),щомісяця.

Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 24.01.2019 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Алімової Є.А.,в заборгованість по аліментам за період з 01.03.2015 р. по 31.12.2018 р. становить 15540 гр.51коп.,яка розрахована у відповідності до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.195 СК України.

Раніше складені розрахунки заборгованості визнані недійсними, про що боржник та стягувач повідомлені належним чином.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з пложень ст. ст.447 ЦПК України, за якою сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу),визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_1 з 28.02.2015 р. не працює, суд не встановив в діях державного виконавця при розрахунку заборгованості за сплати аліментів від 24.01.2019 р. порушень ст.195 ч.2 СК України,оскільки державний виконавець на час складання розрахунку обрахував розмір заборгованості по аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Крім того,наказом від 02.04.2012 р. № 512/5 ,який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р.за № 489/20802,затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Так,згідно п.4 цієї Інструкції,виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Тобто державний виконавець, визначаючи розмір заборгованості, діяв в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) вказано, що "порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Тож у разі незгоди з визначеним розміром заборгованості та виникнення спору з приводу цього розміру у відповідності з частиною четвертою статті 195 СК України, розмір заборгованості заявник не позбавлений права звертатися до суду з відповідним позовом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков