Справа № 524/7072/14-ц
Провадження №2/524/2460/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого судді Предоляк О.С., при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

04.08.2014 року позивач ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 у розмірі 30477,62 доларів США, що станом на 23.07.2014 року за курсом НБУ 11.670029 грн. за 1 долар США еквівалентно 355674,71 грн., з яких 26392,83 доларів США (що еквівалентно 308005,09 грн.) - заборгованість за кредитом; 3797,22 доларів США (що еквівалентно 44313,67 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі 3525,49 доларів США - прострочена заборгованість за процентами, нарахована з 01.06.2013 року по 30.06.2014 року; 287,57 доларів США (що еквівалентно 3355,95 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 27.07.2013 року по 23.07.2014 року та судові витрати у розмірі 3556,75 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 0 від 02.10.2007 року АКІБ «Укрсиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 50000 доларів США, а відповідач зобов`язався його повернути в повному обсязі не пізніше 29.09.2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 11,9% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1 від 02.10.2007 року. У порушення вищезазначених умов договору ОСОБА_1 з червня 2013 року зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим на підставі розділу 6 кредитного договору та п.2.2 договору поруки позивач 23.06.2014 року направив відповідачам вимоги про необхідність погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентах, а у разі непогашення - про дострокове повернення кредиту та процентів у повному обсязі. Оскільки відповідачі вимоги не виконали просили стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитом, процентами та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами станом на 23.07.2014 року.

15.10.2014 року заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31.03.2016 року проведена заміна сторони стягувача з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 524/7072/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007 року у розмірі 355674 грн. 71 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі по 1778 грн. 38 коп. з кожного.

11.04.2018 року на підставі поданої відповідачем ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15.10.2014 року вищезазначене рішення скасовано, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.08.2018 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 відповідно до якого він просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на відсутність доказів направлення йому та поручителю письмової вимоги про дострокове повернення кредиту; неподання ПАТ «УкрСиббанк» всіх належних та допустимих доказів, які підтверджують заборгованість, згоду поручителя на внесення змін до основного договору про надання споживчого кредиту, про відсутність змін щодо обсягу відповідальності поручителя в зв`язку з цим. Крім того, позивачем не надано «Графік платежів, визнання сукупності вартості кредиту», який є невід`ємною частиною додаткової угоди від 24.03.2009 року

15.08.2018 р. ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому остання просила в позові відмовити, оскільки позивачем не доведено наявність та розмір заборгованості, отримання відповідачами вимог про дострокове повернення кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити правильність розрахунку. Вважає, що банк та ОСОБА_3 не мали права без її участі укладати будь-які додаткові угоди.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27.02.2019 року відповідно до ст.55 ЦПК України проведена заміна позивача з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Суд, вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих документів сторонами.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 5 ст.177 ЦПК України передбачає обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02.10.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,9 % річних

Згідно п.п.1.2.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 29.09.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Отже, виходячи з умов Договору, терміни і розміри повернення кредиту визначаються графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору або додатковими угодами, укладеними між сторонами, а в повному обсязі кредит підлягає поверненню до 29.09.2028 р., якщо інший термін не визначений Договором або угодою.

02.10.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1 з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.1 Договору поруки ОСОБА_2 зобов`язується відповідати в повному обсязі за виконання позичальником ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Відповідно до п. 7.9 Договору всі додатки та угоди до цього договору, належним чином підписані сторонами, вважаються його невід`ємною частиною.

24.03.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007 року .

Відповідно до п.1, п.п.1.1 додаткової угоди № 1 сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором і викладення додатку №1 до договору у редакції, що додається до додаткової угоди.

Пункт 5 вищезазначеної додаткової угоди передбачає, що вона є невід`ємною частиною договору, а «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток №1/1) є невід`ємною частиною додаткової угоди №1.

Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов`язань не виконав, кредитні кошти не повернуті, відсотки за користування не сплачені.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Відповідно до п. п. 1.4., 1.5. кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом зарахування банком кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритому у банку, для подальшого використання за цільовим призначенням.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору, ОСОБА_1 своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Таким чином, станом на 23.07.2014 року заборгованість ОСОБА_1 становить 30 447,62 доларів США, що станом на 23.07.2014 року за офіційний курсом НБУ України становить 355 674,71 грн. з яких : 26 392,83 доларів США що за офіційний курсом НБУ України становить 308 005,09 грн., - заборгованість за кредитом, 3 797,22 доларів США, що за офіційним курсом НБУ України становить 44 313,67 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 287,57 доларів США що за офіційним курсом НБУ України становить 3 355,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зі ст. 629 ЦК України постає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання визначеного договором.

Судом встановлено, що відповідно до договірних положень про попереднє повідомлення кредитором позичальника та поручителя про односторонню зміну банком строків виконання кредитних зобов`язань, банк 04.08.2014 року звернувся до суду з позовом про повне погашення у солідарному порядку кредитного боргу, як простроченої суми, так і кредитних зобов`язань, строк виконання яких не настав, що слідує із розрахунку, наданого банком на адресу суду.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми випливає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що відсутні підстави для припинення поруки з підстав, що зазначені відповідачем. Враховуючи, що позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості саме за договором з погодженою поручителем процентною ставкою - 11, 9%, доказів щодо стягнення заборгованості за збільшеною процентною ставкою без згоди поручителя, та як наслідок збільшення обсягу відповідальності останнього суду не надано та не зазначено.

Предметом позову не є стягнення заборгованості за додатковим договором № 1 від 07 квітня 2009 року до кредитного договору, укладеного без згоди поручителя ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поруки припиненою з підстав, що зазначені відповідачем.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто, з моменту настання строку виконання зобов`язання.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-205цс15 від 11.11.2015 року, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку кредитор вчиняти не може.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної за результатами розгляду Верховним Судом України справи №6-272 цс16 у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Відповідно до ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись у серпні 2014 року з позовом до позичальника та поручителя, банк вимагав стягнути не лише прострочений борг, але і провернути частину позики, строк погашення якої не настав.

Отже, починаючи з 04.08.2014 року банк, у відповідності з ч.2 ст.1050 ЦК України, достроково змінив остаточну дату виконання кредитних зобов`язань основного позичальника та його поручителя, оскільки звернення Банку до суду з указаним позовом належить розглядати, як вимогу про дострокове повернення всього кредитного боргу.

Таким чином, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України, суд вважає, що, оскільки основний позичальник, починаючи з 27.07.2013 року до визначення банком нового строку виконання основного зобов`язання - 04.08.14 року (дата звернення Банку до суду з позовом) не сплачував щомісячні платежі на погашення кредиту, тому позивач, як поручитель, має відповідати перед банком лише за 6 місяців неплатежів перед звернення банку до суду, тобто, з 04.02.2014 року по 04.08.2014 року -.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Отже, строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року № 6-272цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.

Відтак, оскільки банк з позовом до відповідачів звернувся 04.08.2014 року, строк дії договору до 2028 року, а з урахуванням того, що було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, новий строк повернення визначено у строк 30 днів з дати отримання цієї вимоги.

З розрахунку, кредитна заборгованість з поручителя на користь банку підлягає стягненню в солідарному порядку в межах визначених ч.4 ст. 559 ЦК України, заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом в період з 04.02.2014 року по 04.08.2014

Решта кредитного боргу підлягає стягненню одноособово з позичальника ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене та, беручи до уваги позовні вимоги, ненадання відповідачами до суду належних та допустимих доказів, що підтверджують обставини, зазначені у відзиві принципи цивільного процесу щодо його змагальності та розгляду справи на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позову.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. 536, 625, 551, 1049, 1050 ЦК України ст. 12, 81, 142, 189-200 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за процентами з 04.02.2014 року по 23.07.2014 року у сумі 1309, 18 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.10.2007 року станом на 23.07.2014 року в розмірі 29138,44 доларів США, з яких : 26 392,83 доларів США заборгованість за кредитом, 2488,04 доларів США . - прострочена заборгованість за процентами, 287,57 доларів США, - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у повернення сплаченого судового збору 3404,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у повернення сплаченого судового збору 152,58 грн

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання через Автозаводський районний суд м Кременчука.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.С Предоляк