Справа №490/2833/19 Суддя суду першої інстанції - Черенкова Н.П.
Провадження №22-ц/812/1226/19 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 травня 2019 року за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконними окремих положень рішення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 подала до суду позовну заяву про визнання незаконними п.п.1.2, 2.2, 3.1 рішення Миколаївської міської ради від 19 жовтня 2018 року №42/383 «Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу прав на земельних торгах та про надання дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки та про внесення змін до рішення міської ради» (в частині земельної ділянки орієнтовною площею 50 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування позову зазначала, що вказане рішення є незаконним, оскільки воно порушує її право на приватизацію земельної ділянки під належним їй домоволодінням, що перебуває у її користуванні.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за даним позовом.

Судове рішення мотивоване тим, що характер спірних правовідносин свідчить про те, що в даному випадку є публічно-правовий спір, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач вказувала, що вона вже зверталася з аналогічним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 11 березня 2019 року закрив провадження у справі у зв`язку з тим, що існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Оспорювана ухвала взагалі унеможливила позивачеві доступ до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2019 році зверталася з аналогічним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду, який 11 березня 2019 року ухвалою закрив провадження у справі, оскільки на його думку спірні правовідносини є приватноправовими, а не публічними, тому що їх виникнення обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органу місцевого самоврядування земельною ділянкою, яка перебуває у її постійному користуванні, яку вона має право приватизувати.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за даним позовом, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Судове рішення мотивоване тим, що характер спірних правовідносин свідчить про те, що в даному випадку є публічно-правовий спір, оскільки позивач вважає дії відповідача протиправними.

Пункт 1 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачає право судді відмовити у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У даній справі заявницею ставиться питання про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, оскільки воно порушує її право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, що перебувала у її користуванні, яку пропонується передати у користування на платній основі шляхом проведення аукціону.

З огляду на викладене справа містить ознаки спору, пов`язаного з майновими правами позивача, а тому він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі стосовно оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу прав на земельних торгах та про надання дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки, суд повинен з`ясувати, чи було це рішення реалізоване, тобто, чи набув його адресат відповідне речове право на земельну ділянку, після чого оскаржене рішення вичерпало свою дію.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі за пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, якщо адресат рішення суб`єкта владних повноважень не набув відповідне речове право.

Якщо з позовної заяви та додатків до неї неможливо встановити факт набуття адресатом оскарженого рішення речового права на земельну ділянку, суд відкриває провадження у справі. У разі, якщо після цього буде встановлено, що вказане речове право адресат оскарженого рішення не набув, суд закриває провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У п.35 рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказав, що «принцип, відповідно до якого цивільний позов повинен бути переданий на розгляд судді, оцінюється як один з універсальних «визнаних» основоположних принципів права; те саме стосується і принципу міжнародного права, що забороняє відмову у правосудді». А «у разі, якщо немає судового розгляду, такі характеристики процесу як справедливість, публічність, динамізм втрачають зміст».

У п.43 рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»Європейський суд з прав людини наголосив, що «параграф 1 статті 6 забезпечує для кожного право на розгляд у суді будь-якого спору відносно його цивільних прав і обов`язків. У цей спосіб стаття передбачає «право на суд», в якому право доступу, яким є можливість ініціювати судовий розгляду цивільних справах, складає лише один з його елементів».

Відтак, відмова судді у відкритті провадження у справі є помилковою.

За такого, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 травня 2019 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.