Постанова

Іменем України

24 червня 2019 року

м. Київ

справа № 454/1704/16-ц

провадження № 61-22043св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Львівський апеляційний адміністративний суд, держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року у складі судді Веремчук О. А. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Шеремети Г. О., Зверхановської Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського апеляційного адміністративного суду та держави Україна в особі Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної у результаті протиправних дій судді Львівського апеляційного адміністративного суду, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду Папко Я. С. від 24 березня 2013 року його апеляційну скаргу в справі № 876/6621/13 залишено без руху, а в подальшому за наслідками апеляційного перегляду справи ухвалою цього ж судді від 16 червня 2015 року апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Посилався на те, що ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року постановлена з порушенням строків розгляду, не ґрунтується на законності, прийнята без дотримання Конституції України та законів України, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості у короткі терміни захистити свої права, внаслідок чого йому спричинено моральні страждання.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до Львівського апеляційного адміністративного суду на підставі статті 122 ЦПК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позов в частині вимог до Львівського апеляційного адміністративного суду не носить цивільно-правового характеру, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди та справу призначено до розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суддя Сокальського районного суду Львівської області та колегія суддів апеляційного суду Львівської області, відмовляючи у відкритті провадження до Львівського апеляційного адміністративного суду, порушили його права, гарантовані статтями 8, 40, 44, 55, 56, 124 Конституції України, оскільки не розглянули його позовні вимоги по суті.

Суди не застосували до спірних правовідносин статті 16, 22, 1167, 1176 ЦК України, статті 3, 4, 11, 15, 108, частину 4 статті 110 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп, від 25 грудня 1997 року № 9-зп, від 03 жовтня 2001 року № 12-рп та від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського апеляційного адміністративного суду та держави Україна в особі казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та витребувано з Сокальського районного суду Львівської області зазначену справу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у результаті протиправних дій судді Львівського апеляційного адміністративного суду, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

За змістом статей 62, 126 і 129 Конституції України матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, виходячи з положень Конституції України рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв`язку з викладеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно відмовив у відкритті провадженняу справі за позовом до Львівського апеляційного адміністративного суду про відшкодування шкоди на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України (у редакції, чинній на час пред'явлення позову).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржувані судові рішення постановлені без додержання норм матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук