Дата документу 24.01.2019
Справа № 334/7143/18
Провадження № 2/334/1065/19
24 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Сагайдак Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ в особі ректора ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління МВС України в Запорізькій області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення грошових коштів,
Ректор Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, третя особа по справі: Управління МВС України в Запорізькій області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення грошових коштів. В позові зазначив, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 2012 по 2018 рік. Наказом ДДУВС від 03.08.2012р. №98 ос відповідач бувзарахований курсантом першого курсу факультету міліції громадської безпекиДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням. 01.08.2012 року на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин Закон№565 - XII) та наказу МВС України від 14.05.2007 №150 «Про затвердженняТипового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» між відповідачем, ДДУВС та ГУМВСУкраїни в Запорізькій області був укладений договір №1541 про підготовкуфахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.
Наказом ДДУВС від 29.06.2015 №124 ос відповідач, як випускник ДДУВС був направлений у розпорядження ГУМВС в Запорізькій області для призначення на посади згідно з отриманим фахом, наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 29.05.2015 № 195 о/с Відповідач призначений на посаду слідчого СВ Ленінського районного відділу Запорізького міського управління.
Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 №434 о/с відповідач звільнений за п.64 «з» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та призначений на посаду слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління поліції наказом ГУНП в Запорізькій області. Відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області від 12.05.2016 №177 о/с Відповідача призначено слідчим Дніпровського відділу поліції та наказом ГУНП в Запорізькій області від 09.12.2016 №405 о/с відповідача призначено слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Дніпровського відділу поліції.
27.04.2018 ОСОБА_2 звернувся до керівництва ГУНП в Запорізькій області з рапортом де просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням та наказом ГУНП в Запорізькій області від 10.05.2018 № 184 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст.77(за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, як здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення 31 служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Листом ДДУВС від 20.07.2018р. №1/3160 Відповідача булопроінформовано про суму витрат, які необхідно сплатити та надані реквізити для перерахування коштів. Однак, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості Відповідачем вжито не було. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 витрати, повязані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 23 812, 55 грн.та судовий збір у розмір 1762 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, прийшов до наступних висновків.
Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, щозгідно із наказом Дніпропетровського державного університетувнутрішніх справ (ДДУВС) від 03.08.2012 № 98 ос ОСОБА_3 був зарахований курсантом першого курсу факультету міліції громадської безпекиДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням(а.с.7).
01.08.2012 на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію»№ 565-XII (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин)та наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердженняТипового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладіМіністерства внутрішніх справ України» між Відповідачем, ДДУВС та ГУМВСУкраїни в Запорізькій області був укладений договір №1541 про підготовкуфахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ(а.с.9).
Наказом ДДУВС від 29.06.2015 № 124 ос відповідач, як випускник ДДУВС був направлений у розпорядження ГУМВС в Запорізькій області для призначення на посади згідно з отриманим фахом та згідно наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 29.05.2015 № 195 о/с був призначений на посаду слідчого слідчого відділення Ленінського районного відділу Запорізького міського управління(а.с.8,10).
Відповідно до наказу ГУМВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 №434 о/с ОСОБА_2 був звільнений за п.64 «з» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та призначений на посаду слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління поліції наказом ГУНП в Запорізькій області, тому наказом ГУНП в Запорізькій області від 07.11.2015 року № 20 ос, лейтенанту міліції ОСОБА_2 було присвоєне спеціальне звання лейтенант поліції, наказом ГУНП в Запорізькій області від 12.05.2016 №177 о/с був призначений слідчим Дніпровського відділу поліції та наказом ГУНП в Запорізькій області від 09.12.2016 №405 о/с відповідача призначено слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Дніпровського відділу поліції (а.с.11-14).
27.04.2018 ОСОБА_2 звернувся до керівництва ГУНП в Запорізькій області з рапортом про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, тому наказом ГУНП в Запорізькій області від 10.05.2018 № 184 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням згідно з п. 7 ч. 1 ст.77Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.15,16).
Пунктом 2.3.6 Договору №1541 передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 Договору, Відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із ствердженим розрахунком (а.с.9-оберт).
Відповідно до п. 3.2 Договору №1541 підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження службинапосадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та звільнення з ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання(а.с.9-оберт).
Однак, відповідачем ОСОБА_2 не було відпрацьовано три повних роки в органах внутрішніх справ після закінчення навчання.
Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, як здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення 31 служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.3. Договору, якщо Відповідач не надає Позивачу заключний описовий та фінансовий звіт у вищенаведений строк, а також не надає прийнятного та достатнього письмового пояснення причин, з яких він не має можливості виконати це зобовязання, Позивач може розірвати Договір та вимагати повернення вже наданих коштів.
Згідно з абзацом 3 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (далі - Порядок відшкодування) цей порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 3 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-,водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування,витрати відшкодовуються особою в повному розмірі завесь період її фактичного навчання.
Листом ДДУВС від 20.07.2018р. №1/3160 ОСОБА_2 було проінформовано про суму витрат, та запропоновано сплатити на вказані у листі реквізити для перерахування коштів (а.с.26). Однак, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості відповідачем вжито не було.
Відповідно до п.8 Порядку відшкодування у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність проводить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України. У статуті ДДУВС, затвердженому наказом МВС України від 30.11.2016р. №1277, такожзазначається, що ДДУВС діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому, а тому в спірних правовідносинах ДДУВС виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України (а.с.30).
Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витратиу вигляді судового збору в розмірі 1762 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ в особі ректора ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.