ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Київ

справа № 759/14893/18

провадження № 22-ц/824/92/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року у складі судді Шум Л.М., повний текст складений 02.11.2018 року,

встановив:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як спільно набуте майно подружжя, а також на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка та батька відповідача - ОСОБА_3

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача - ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме, квартира АДРЕСА_1. Спірна квартира була придбана в період перебування в шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. Спадкоємцем майна померлого, крім позивача, також є відповідач - син померлого. Між сторонами виник спір щодо поділу спадкового майна. Крім того, постановою державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори ЗолоторьовоюМ.П. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нотаріальна справа залишилась на тимчасово окупованій території.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт зазначає, що витребувати нотаріальну справу не можливо, оскільки вона знаходиться на непідконтрольній території, а отже є правові підстави для судового захисту порушеного права. Крім того, суд першої інстанції взагалі не надав будь-якого юридичного обґрунтування своєї відмови в позові в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, адже остання придбавалась під час шлюбу з померлим ОСОБА_3

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про день, місце та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з'явились, клопотань не подавали,тому у відповідності до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи, враховуючи регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, встановлені ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду з позовом, в якості доказів разом з позовом подала ксерокопії свідоцтва про реєстрацію шлюбу від 07.03.1986 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1, свідоцтво про народження сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2011 року, відповідно якого ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3

Крім того, позивач надала ксерокопію постанови від 24.10.2017 р. державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Луганської обл. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв'язку з з тим, що спадкова справа №317/2014 знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Зазначені ксерокопії наданих позивачем до суду документів на підтвердження позовних вимог, не засвідчені належним чином, оригіналів цих документів до суду надано не було, тому ці докази не можуть бути визнані належними та допустимимив розумінні ст.78 ЦПК і не можуть бути взяті до уваги.

Посилання у апеляційній скарзі на те що, суд першої інстанції не обґрунтував відмову в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач не довела свого позову належними та допустимими доказами, що є її обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.12 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :