ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року

м. Київ

справа №758/464/15-ц

провадження № 61-7143св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», поданою його представником Фіногєєвим Володимиром Михайловичем, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А., Невідомої Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 4 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі -АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 45 000 доларів США зі сплатою 13% річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

8 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір про відступлення прав вимоги за вказаними договорами.

Позивач вказує на те, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 40 780,16 доларів США.

З урахуванням уточнених у лютому 2015 року позовних вимог, ПАТ «Дельта Банк» просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмета іпотеки у власність, визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру, виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідача, а також зобов`язати відповідача передати позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 5 червня 2015 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з?явився в судове засідання.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги

У лютому 2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» - Фіногєєв В. М. подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки апеляційний суд належної оцінки наведеним підставам для поновлення строку на апеляційне оскарження не надав і дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 5 червня 2015 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час її постановлення.

13 листопада 2017 року, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтовував тим, що у березні 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, що призвело до масових скорочень штату та значного збільшення навантаження на працівників, які залишаються у штаті банку. Представник, за яким закріплена була дана справа, недбало поставився до своїх службових обов`язків і не передав інформацію про судові засідання та ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Також представник вказував на те, що про ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 5 червня 2015 року йому стало відомо у вересні 2017 року.

Суддя Апеляційного суду міста Києва визнав причини, вказані заявником, неповажними і ухвалою від 22 листопада 2017 року апеляційну скаргу залишив без руху з наданням тридцяти днів з моменту отримання ухвали для звернення з заявою про поновлення строку, вказавши інші причини пропуску цього строку.

18 грудня 2017 року представник банку подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши при цьому ті самі підстави, які вже були розглянуті судом.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

З такою ухвалою погоджується касаційний суд з огляду на наступне.

Частиною другої статті 294 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання апеляційної скарги, передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Статтею 297 ЦПК України у тій же редакції передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження. Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Відповідно до статті 58 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання апеляційної скарги, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання апеляційної скарги).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України у тій же редакції Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналогічно питання щодо доказування врегульовано нормами ЦПК України з урахуванням змін, внесених Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», зокрема статтями 77, 78, 81 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави, на які посилався заявник при поданні апеляційної скарги, оцінені судом та визнані неповажними, інших підстав поновлення процесуального строку у поданому клопотанні заявник не навів, повторно навівши ті ж самі підстави.

Встановивши, що заява представника банку про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження містить посилання на причини пропуску, правову оцінку яким апеляційний суд вже надав в ухвалі від 22 листопада 2017 року, і інших підстав для поновлення заява не містить, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження з додержанням вимог статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при вирішенні питання відкриття апеляційного провадження у справі судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов?язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні, суд касаційної інстанції відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Касаційну скаргу залишено без задоволення, а тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у судів касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником Фіногєєвим Володимиром Михайловичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов