Справа №760/408/19
Провадження №2/760/3736/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить:

визнати недійсною умову трудового договору № 215 від 01.12.2017 р., що укладений між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та ОСОБА_1 про встановлення строку дії трудового договору з 05.12.2017 р. до 04.12.2018 р., яка закріплена в п. 8.1 трудового договору № 215 від 01.12.2018 р. з моменту укладання трудового договору № 215 від 01.12.2017 р.;

визнати трудовий договір № 215 від 01.12.2017 р., що укладений між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та ОСОБА_1 безстроковим, що укладений на невизначений строк від дати його укладення, - з 01.12.2017 р.;

визнати незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний ) № 2378/ос від 26.11.2018 р. про звільнення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Центрально-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 21.07.2000 р.);

поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Центрально-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 21.07.2000 р.) на посаді заступника директора філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний ), перейменованого Кабінетом Міністрів України в Акціонерне товариство «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний );

стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний ), перейменованого Кабінетом Міністрів України в Акціонерне товариство «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Центрально-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 21.07.2000 р.) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.12.2018 р. по день поновлення на роботі;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Ухвалою суду від 11.01.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.02.2019 р. до суду представником відповідача АТ «Українська залізниця» подано клопотання про залишення позовної заяви без руху, мотивоване тим, що починаючи з 01.09.2015 р., позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі. Відтак, позивачем у позовній заяві пред'явлено чотири вимоги, за подання яких п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору, за які позивач мав сплатити судовий збір.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала та просила розглянути клопотання про залишення позовної заяви без руху, посилаючись на підстави, викладені у ньому.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо поданого клопотання про залишення позовної заяви без руху, в зв'язку з його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки у повній мірі не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, так як при подачі позову не оплачений судовий збір в частині вимог немайнового характеру та вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивачем не сплачено судовий збір з підстав того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Позивач посилається на те, що цей спір є спором про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати.

Так, основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується з урахуванням загальної суми заробітної плати і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право відповідно до чинного законодавства та державних гарантій.

Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати, тому не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в ред. від 22.05.2015 р., яка набрала законної сили 01.09.2015 р.), сплата судового збору не передбачена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 25 січня 2019 р. у справі № 191/3096/17, від 10 січня 2019 р. у справі № 727/2955/18, від 12 листопада 2018 р. у справі № 243/9881/17.

Відтак, позивачем у позовній заяві пред'явлено чотири вимоги, за подання яких п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору, зокрема:

визнання недійсною умову трудового договору №215 від 01.12.2017 р., що укладений між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та ОСОБА_1 про встановлення строку трудового договору;

визнання трудового договору №215 від 01.12.2017 р., що укладений між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та ОСОБА_1 таким, що укладений на невизначений строк;

визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору;

виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами і доповненнями, судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами і доповненнями, судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи викладене, позивачу необхідно сплати судовій збір за кожну вимогу немайнового характеру, відповідно до ставок встановлених Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, тобто в розмірі 768,40 грн. за кожну вимогу, та за вимогу майнового характеру відповідно до ставок за подання позову майнового характеру передбачених п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 1% від ціни заявлених вимог, але не менше 768,40 грн. та не більше 9605 грн., про що надати суду відповідні оригінали квитанцій.

Сплату судового збору необхідно здійснити на наступні реквізити: отримувач коштів: УК у Солом'янському районі/Солом'янський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6010, код класифікації доходів бюджету: 22030101, за подачу позову.

Згідно з ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху та надано строк на усунення недоліків зазначених вище протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 175-177, 187 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Кушнір С.І.