Справа № 216/5059/18
провадження №2/216/1012/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді: Бутенко М. В.
секретаря судового засідання: Морозова Н.М.
без участі сторін та згідно ст. 247 ЦПК України, без застосування технічних засобів
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі з 01.09.2012 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 232. Від цього шлюбу сторони мають трьох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що сторони мають різні погляди на питання спільного життя, сімї, шлюбу, ведення домашнього господарства, виховання дітей, що призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, без чого неможливо існування сімї. Після народження третьої дитини відповідач навіть не приїхав забрати дружину та дитину з пологового будинку, через це між ними почали виникати сварки, крім того відповідач зловживає спиртними напоями, завдає позивачу фізичного насильства у присутності дітей, що негативно впливає на їх емоційний стан, через що позивач у липні 2017 року змушена була забрати дітей та переїхати мешкати до ОСОБА_6, а відповідач залишився мешкати у м. Обухів. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету. Спору що до поділу сумісно нажитого майна сторони не мають. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Позивачка вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, та таким що суперечить її особистим інтересам та інтересам дітей, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 звернулася до суду з письмовою заявою у якій просить розглянути справу за її відсутністю та, без застосування технічного запису та у заочному порядку, просить суд задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, про що в матеріалах справи є документальні підтверження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у звязку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2012 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 232. (а.с.6) Від цього шлюбу сторони мають трьох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.7,8,9). Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що сторони мають різні погляди на питання спільного життя, сімї, шлюбу, ведення домашнього господарства, виховання дітей, що призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, без чого неможливо існування сімї. Після народження третьої дитини відповідач навіть не приїхав забрати дружину та дитину з пологового будинку, через це між ними почали виникати сварки, крім того відповідач зловживає спиртними напоями, завдає позивачу фізичного насильства у присутності дітей, що негативно впливає на їх емоційний стан, через що позивач у липні 2017 року змушена була забрати дітей та переїхати мешкати до ОСОБА_6 (а.с.12), а відповідач залишився мешкати у м. Обухів. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету. Спору що до поділу сумісно нажитого майна сторони не мають. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Позивачка вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, та таким що суперечить її особистим інтересам та інтересам дітей.
Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. ОСОБА_8 про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. ОСОБА_8 про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім'ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх дітей, оскільки їх повноцінний розвиток і виховання у сім'ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.
Оскільки під час звернення до суду з позовною заявою, позивач заявляла клопотання про звільнення її від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 197, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113,114 Сімейного Кодексу України, суд, -
ОСОБА_8 Григорівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 01.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 232, вія якого сторони мають трьох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Гусєва».
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована та мешкає за адресою: 50008, м. Кривий Ріг вул. Лебедєва-Кумача, буд 6.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3, зареєстрований та проживає за адресою: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська 115/386.

Суддя М. В. Бутенко