КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Провадження №22-ц/824/4164/2018 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Олійника В.І.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2018 року про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2017 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/2423 від 13.09.2006 року в розмірі 22 483 долари США.

Ухвалою від 22 січня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі.

04 квітня 2018 року представником відповідача - ОСОБА_3 подано заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання підвищеної процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов'язання здійснити перерахунок відсотків згідно умов договору. Заявник вказував, що позивач за первісним позовом має намір вчинити неправомірні дії, направлені на реалізацію квартири, яка є предметом договору іпотеки, тому просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка є забезпеченням Іпотечного договору № 02-10/2485 від 13.09.2006р. за основним зобов'язанням по кредитному Договору №10-29/2423 від 22.09.2006 року та заборони у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаної квартири.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2018 року заяву задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка є забезпеченням Іпотечного договору № 02-10/2485 від 13.09.2006р. за основним зобов'язанням по кредитному Договору №10-29/2423 від 22.09.2006року та заборони у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаної квартири.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, АТ «Укрсоцбанк» поданоапеляційну скаргу, в якій банк просить ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням вимог процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2 не подано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно, яке являється предметом іпотеки, може бути відчужене на користь третіх осіб, наявність реального наміру вселення представників ПАТ «Укрсоцбанк» та третіх осіб, реєстрації представників ПАТ «Укрсоцбанк» та третіх осіб в спірній квартирі, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо підтвердження існування спору між сторонами про право власності на вказану квартиру. Звертає увагу апеляційного суду на порушення правил співмірності, враховуючи, що предметом позову є заборгованість за кредитним договором, а не спір про право. Зазначає, що накладення арешту на предмет іпотеки, квартиру, спричинює обмеження прав та інтересів учасників даних правовідносин.

Відповідно до положень ст. 360 ЦПК України, представником відповідача - адвокатом ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник АТ «Укрсоцбанк» підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги вказаної заяви є обґрунтованими, так як позивач за зустрічним позовом звернувся до суду із позовними вимогами про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, із зобов'язанням здійснити перерахунок відсотків згідно умов кредитного договору, що забезпечується Іпотечним Договором, а невжиття заходів забезпечення позову може дати змогу звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та відчужити спірне майно, та унеможливить виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись встановленням обов'язку вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 13 вересня 2006 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії за №10-29/2423 з надання грошових коштів у строкове користування.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» посилався на те, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Станом на 12 жовтня 2017 року останній має прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 22 483,00 доларів США.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник відповідача зазначив, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває також зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк» про визнання підвищення відсоткової ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним та зобов'язання вчинити дії.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали питання про прийняття зустрічного позову до провадження Святошинським районним судом міста Києва не вирішувалось.

При цьому, в мотивувальній частині ухвали, районний суд зазначає про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» до початку розгляду справи частково визнав зустрічний позов шляхом зарахування коштів по кредитному договору.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо не співмірності застосованого заходу забезпечення позову, заявленим позовним вимогам.

Так, предметом позову, заявленого ПАТ «Укрсоцбанк» є стягнення заборгованості за кредитним договором. Навіть якщо припустити, що судом першої інстанції вжито заходи забезпечення зустрічного позову до вирішення питання про його прийняття, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом зустрічного позову є неправомірність дій банку щодо підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків згідно умов договору.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, не стосується права власності на нерухоме майно, яке є предметом Договору іпотеки, укладеного між сторонами.

При цьому наявність самого по собі позову про визнання неправомірними дій банку щодо підвищення процентної ставки та спір стосовно розміру заборгованості в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, з огляду на те, що право власності ОСОБА_2 на цю квартирупозивачем не оспорюється, а предметом спору є лише виключно договірні правовідносини за договором кредиту.

Колегія суддів вважає, що допускаючи забезпечення позову шляхом накладення та заборони у будь-який спосіб вчиняти дії щодо спірної квартири, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам заяви про забезпечення позову та доказам на підтвердження наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, не з'ясував характер правовідносин сторін.

За таких обставин оскаржувана ухвала не можевважатися законноюта обґрунтованою, а тому вонапідлягає скасуванню.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2018 року скасувати.

В задоволення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позовушляхом накладенняарешту на квартиру АДРЕСА_1, яка є забезпеченням Іпотечного договору № 02-10/2485 від 13.09.2006р. за основним зобов'язанням по кредитному Договору №10-29/2423 від 22.09.2006року та заборони у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаної квартири - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Суддя-доповідач ТаргонійД.О.

Судді: Приходько К.П.

ОлійникВ.І.