КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/6841/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/272/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «НАН» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Петренко Н.О., -

встановила:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з названим позовом до суду.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23 березня 2018 року був звільнений з посади начальника виробничого відділу ТОВ «НАН» за згодою сторін, відповідно до ст. 36 КЗпП України.

Позивач зазначає, що товариство у день звільнення не виплатило заробітну плату та інші виплати в повному обсязі, а тому на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 30 131 грн 48 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 41 008 грн 80 коп., та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп., завдану двотижневим порушенням строків розрахунку при звільненні та необхідністю звертатись до суду з позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 17 759 грн 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп.

В судовому засіданні представник ТОВ «НАН» проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог щодо порушення його особистого права відносно заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що наказом (розпорядженням) № 9-д000000041 від 07 вересня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду начальника виробничого відділу ТОВ «НАН».

23 березня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення з роботи за згодою сторін з 23 березня 2018 року.

Наказом № 3-д000000041 від 23 березня 2018 року ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін, згідно ст. 36 КЗпП України.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що товариство не виплатило йому заробітну плату в повному обсязі. Крім того в порушення ст. 116 КЗпП України кінцевий розрахунок було проведено не у день звільнення, а лише 20 квітня 2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнено 23 березня 2018 року. Кінцевий розрахунок з ним проведено 20 квітня 2018 року. Було нараховано та виплачено 3 220грн 00коп. за лютий, а також 9 618 грн 57 коп. за березень 2018 рокуразом з компенсацією за невикористану відпустку.

Отже відповідачем були порушені строки розрахунку по заробітній платі з працівником при звільненні.

Згідно роз'яснень які містяться у абз. 3 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Позивача звільнено з роботи з 23 березня 2018 року.

День звільнення не враховується для розрахунку середнього заробітку, а тому правильним є період з 24 березня 2018 року по 20 квітня 2018 року (день розрахунку).

Останні два календарні місяці роботи: лютий, січень 2018 року.

Згідно довідки виданої директором ТОВ «НАН» Ланецьким О.О., заробітна плата за січень 2018 року склала 24 850 грн. 00 коп.

Заробітна плата за лютий 2018 року склала 4 000 грн. 00 коп.

Робочі дні у січні 2018 року - 21.

Робочі дні у лютому 2018 року - 20.

Середньоденна заробітна плата складає ((24 850 грн. 00 коп. + 4 000 грн. 00 коп.) : 41 робочий день) 703 грн. 66 коп.

Час затримки виплати заробітної плати - 19 днів.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 березня 2018 року по 20 квітня 2018 року - 13 369 грн 54 коп. (703 грн 66 коп. х 19 робочих днів).

Таким чином з ТОВ «НАН»на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 березня 2018 року по 20 квітня 2018 року у розмірі 13 369 грн 54 коп.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що щомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становила 20 004 грн 25 коп. матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при звільненні з роботи не звертався до ТОВ «НАН» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Про наявність такої заборгованості він дізнався, коли отримав відповідні виплати на картку.

Із змісту пред'явленого позову вбачається, що позивачу завдана моральна шкода у зв'язку із необхідністю звертатись до суду за вирішенням спору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 24 жовтня 2018 року постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат з ТОВ «НАН» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 762 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «НАН» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НАН»на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 24 березня 2018 року по 20 квітня 2018 року у розмірі 13 369 грн 54 коп.

Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НАН»на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 762 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко