Справа № 615/1539/18
Провадження № 2/615/124/19
08 лютого 2019 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі :
головуючого судді - Токмакової А.П.,
секретаря судового засідання - Антоненко М.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
05.10.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № HAXRRX13850254 від 10.05.2007 року в розмірі 150033,49 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.05.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAXRRX13850254, згідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 8994 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором.
З урахуванням положень ст.ст.526,527,530 ЦК України позичальник зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.
Посилаючись на вимоги ст.ст.509,629,610,525,526,527,530,598,599,615,629,1054,1050 ЦК України, вважає, що відповідач порушив зобов'язання за даним Договором, тому він набув права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Як зазначає позивач, в зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.09.2018 року має заборгованість на суму 243118,20 грн., яка складається із:
- 6925,20 грн. - заборгованість за кредитом;
- 133380,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
- 4964,78 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;
Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 100705,35 грн., яка була задоволена згідно виконавчого напису приватного нотаріуса м. Дніпропетровська від 24.03.2015 р. з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "Приватбанк", різниця становить - 142412,85 грн.;
а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).
- 7120,64 грн. - штраф (процентна складова).
Як зазначає позивач, заборгованість ОСОБА_1 становить 150033,49 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».
На підставі ухвали суду від 12.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України та клопотанням представника позивача судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз'яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.
Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.
Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але нею не отримано. Згідно довідки Укрпошти повернуто до суду за закінченням строку зберігання.
Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик ОСОБА_1, як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України.
Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.05.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAXRRX13850254, згідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 8994 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується доданою до позовної заяви копією заяви позичальника № HAXRRX13850254 ОСОБА_1 від 10.05.2007 року, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором.
Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу серії НАМ 763216 від 24.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № HAXRRX13850254 від 10.05.2007 року в розмірі 100705,35 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим станом на 17.09.2018 року має заборгованість на суму 243118,20 грн., яка складається із:
- 6925,20 грн. - заборгованість за кредитом;
- 133380,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
- 4964,78 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 100705,35 грн., яка була задоволена згідно виконавчого напису приватного нотаріуса м. Дніпропетровська від 24.03.2015 р. з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "Приватбанк", різниця становить - 142412,85 грн.;
а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина).
- 7120,64 грн. - штраф (процентна складова).
Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань за кредитним договором від 10.05.2007 року суду не надано.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пенею є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням стягнутої з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "Приватбанк" заборгованості у розмірі 100705,35 грн. згідно виконавчого напису приватного нотаріуса м. Дніпропетровська від 24.03.2015 р.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, а саме: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 7120,64 грн. штраф (процентна складова), суд прийшов до наступного висновку.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню та штраф.
Разом з тим, у відповідності до положень ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. у справі № 554/2743/14-ц.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 7120,64 грн.).
Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.263-265,280 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова