Провадження № 2/201/135/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

за участю представника позивача Селіванової Л ОСОБА_1

за участю представника відповідача Данильченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2014р. ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківських вкладів. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2013р., він є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_3 за депозитними вкладами з відповідними відсотками на підставі договорів укладених його батьком з ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме: депозитного вкладу на суму 80000грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому у відділенні №193 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору SAMDN2922 від 03.07.2012р.; депозитного вкладу на суму 815,21 дол.США з відповідними відсотками, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому 19.09.2012р. у відділенні Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк"; депозитного вкладу на суму 13123,48 дол.США з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_3 , відкритому у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору SAMDN8813 від 10.04.2013р. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо виплати вказаних банківських вкладів, проте така заява не була задоволена, грошові кошти не були виплачені позивачу, як спадкоємцеві, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суми зазначених вкладів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено в повному обсязі (а.с. №102-104 т. № 1).

02.06.2015р. ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015р. (а.с. №106-110 т. № 1).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015р. залишено без змін (а.с. №230-232 т. № 1).

06.08.2015р. ОСОБА_2 подана касаційна скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015р. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015р. (а.с. № 3-7 т. № 2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.12.2016р. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015р. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. №46-47 т. № 2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.09.2017р. цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду на 29.11.2017р. (а.с. №51 т. № 2).

21.11.2017р. на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов запит Вищого спеціалізованого суду України про направлення справи до касаційного суду для розгляду заяви ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі ВССУ від 07.12.2016р. (а.с. №53 т.№ 2).

24.11.2017р. цивільну справу направлено до ВССУ (а.с. №57 т. № 2).

29.11.2017р. до Жовтневого районного суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник позивача виклала додаткові пояснення по справі з урахуванням результатів перегляду справи в касаційному суд та зазначила, що з огляду на те, що листом від 11.10.2013р. банк підтвердив наявність залишку грошових коштів по вкладам спадкодавця, свідоцтво про право спадщини за законом від 13.11.2013р. є належним доказом прав спадкодавця на отримання грошових коштів по вкладам. Окрім того, листом від 25.07.2014р. банк не спростовував наявність грошових коштів по вкладам та не підтвердив виплату по них спадкоємцеві. Беручі до уваги, що Кримські відділення ПАТ КБ Приватбанк не мали статусу юридичної особи, а є його відокремленими підрозділами, відповідач був ознайомлений зі всіма операціями, які здійснювалися у цих відділеннях, в тому числі й по виплатам фізичним особам. За відсутності у даних бухгалтерського обліку банка інформації про виплату позивачу коштів з депозитів спадкодавця, банк листом від 25.07.2014р. не приймав би на себе зобов`язання по виплаті цих сум перед позивачем. Крім того, інші вклади, які були успадковані позивачем і які також були розміщені спадкодавцем в Кримських відділеннях, були отримані позивачем в Донецькому відділені банку (а.с. № 64-66 т. № 2).

Ухвалою Верховного Суду від 17.10.2018р. виправлено допущену у першому абзаці на третій сторінці ухвали ВССУ від 07.12.2016р. описку, а саме: замість « депозитний вклад у сумі 8000 грн….» зазначити правильно: «…депозитний вклад у сумі 80000 грн…».

08.11.2018р. цивільна справа №201/14244/14-ц повернута до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 61 т. № 2).

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 17.12.2018р. (без виходу до нарадчої кімнати) ) замінено назву відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк» з огляду на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повне офіційне найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", скорочене АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. № 83 т. № 2).

27.02.2019р. до суду надійшов письмовий відзив АТ КБ «ПриватБанк» на позовну заяву (а.с. № 89-9 т.№2), в якому представник відповідача Данильченко ОСОБА_5 О. (діє на підставі довіреності від 12.11.2018р. - а.с.№80 т.№ 2), заперечуючи проте задоволення позову, посилалася на їх безпідставність з огляду на те, що спірні правовідносини у даній справі регулюються ст.ст. 626-639, 1058, 1059, 1068 ЦК України, п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003р. Виходячи з положень ст.1059 ЦК України, п.1.4.Положення, п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Отже, доказами на підтвердження факту укладання договорів банківського вкладу, зарахування (внесення) грошових коштів на відповідні рахунки, як наслідок виникнення правовідносин між сторонами є відповідні договори банківського вкладу та документи, що підтверджують прийняття Банком від вкладника грошової суми (вкладу), а тому, виходячи із викладених норм, факт виникнення правовідносин між сторонами не може бути підтверджено свідоцтвом про право на спадщину та листом. Як раніше зазначав відповідач, під час розгляду судової справи, банк втратив свої активи на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя у зв`язку з окупацією з 20.02.2014р. Російською Федерацією частини території України (АР Крим) не має доступу до свого майна, призначеного для діяльності банківської установи на території АР Крим, а також не має доступу до створених у відповідних відділеннях банку на цій території документів договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси тощо, а відтак відповідач має всі обґрунтуванні сумніви щодо дійсного існування договірних відносин між сторонами, дійсного зарахування (внесення) грошових коштів на час розгляду цієї судової справи.

18.03.2019р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. № 98-102 т. № 2), в якій позивач, заперечуючи проти доводів відповідача, посилався на те, що оскільки він є спадкоємцем грошових коштів, що належали спадкодавцю, а не стороною за договорами банківських вкладів, то єдиним відповідним доказом наявності в нього прав на депозитні вклади є свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.11.2013р., яке було оформлене приватним нотаріусом на підставі наявних в спадковій справі документів. Свідоцтво про спадщину за законом містить посилання на лист банка від 11.10.2013р., згідно з яким встановлено належність депозитних вкладів спадкодавцю ОСОБА_2 , отже банк, направивши відповідного листа нотаріусу, виконав вимоги п.3 ст.62 Закону України Про банки і банківську діяльність та повідомив приватного нотаріуса Косюк О.П. про вклади, які належні спадкодавцю ОСОБА_3 станом на 11.10.2013р.

В підготовче засідання 03.04.2019р. представник позивача Селіванова Л.Є. (діє на підставі довіреності від 05.10.2017р. - а.с. № 85 т. № 2) надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, всі наявні докази позивачем долучені до матеріалів справи, просила закрити підготовче провадження по справі засідання та призначити справу до розгляду по суті в судове засідання (а.с. №103 т. №2).

Представник відповідача ОСОБА_6 надала суду заяву від 03.04.2019р., в якій не заперечувала закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Підготовче засідання у справі проведено 03.04.2019р. відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України (а.с. № 107 т. № 2).

В судовому засіданні 05.06.2019р. представник позивача - ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні 05.06.2019р. представник відповідача - Данильченко О.О. заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

При розгляді справи в судовому засіданні 05.06.2019р. здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами відповідно до ч.1 ст. 247 ЦПК України.

Враховуючи, що під час перебування справи в провадженні судді Ткаченко Н.В., позовні вимоги позивачем уточнені не були, суд вирішує справу в межах позовних вимог заявлених в позовній заяві в редакції від 04.11.2014р.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази у їх сукупності за принципами ст.89 ЦПК України та висловлених відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» заперечень, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст.411 ЦК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

В ухвалі ВССУ від 07.12.2016р., скасовуючи рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2015р. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015р. касаційний суд зазначив, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не встановив фактичних обставин справи, не визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин. Дійшовши висновку про недоведеність позивачем наявності на депозитних рахунках грошових коштів, суди не врахували зміст свідоцтва про право на спадщину, яке містить посилання на лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.10.2013р., та вимоги цивільного процесуального законодавства і дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2013р., яке виданим приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Косюк О.П., зареєстрованого в реєстрі за №1100, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1945р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_2 Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з одинадцяти банківських вкладів спадкодавця ОСОБА_3 , в тому числі: депозитного вкладу у сумі 80000 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні №193 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору №SAMDN2922 від 03.07.2012р.; депозитного вкладу у сумі 815,21 дол.США з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_2 відкритому 19.09.2012р. у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк"; депозитного вкладу у сумі 13123,48 дол.США з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_3 відкритому у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно умов договору №SAMDN8813 від 10.04.2013р. (а.с. №37 т. № 1).

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.2 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Проте у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ч.1,2 ст.1228 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Отже, правовідносини, які виникли між спадкоємцем ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» врегульовані нормами спадкового права, статтями 1216, 1218, 1228 ЦК України, а тому посилання представника відповідача в запереченнях проти позову на те, що спірні правовідносини у даній справі регулюються положеннями ст.ст. 626-639, 1058, 1059, 1068 ЦК України суд вважає необґрунтованими, оскільки дані норми регулюють визнання саме прав вкладника за договором банківського вкладу.

Згідно до пунктів 4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за №282/20595 (в редакції від 04.06.2013р.), свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч.2 ст.1270, ст.1276 ЦК України - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно до ст.62 Закону України Про банки і банківську діяльність довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).

В пункті 3.4. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14.07.2006р. №267, зареєстрованих в МЮУ 03.08.2006р. за №935/12809 визначено, що для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку та залишок коштів на ньому.

За своїм змістом свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.11.2013р., яке було видано позивачу, містить посилання на те, належність вказаних вкладів померлому підтверджується листом ПАТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-20131010/3122 від 11.10.2013р.

Згідно п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.11.2013р. приватним нотаріусом було видане спадкоємцю ОСОБА_2 на підставі відомостей за рахунками вкладника (спадкодавця) ОСОБА_3 , які були надані саме ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.09.2014р. №20.1.0.0.0/7-20140722/2750 на письмовий запит ОСОБА_2 від 22.07.2014р., в якому позивач звернувся до банку з вимогою щодо виплати банківських вкладів, банк повідомив про тимчасову неможливість здійснення виплат у зв`язку з припиненням діяльності відокремлених підрозділів Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" та запевнив позивача, що робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів, але на даний момент не має можливості виконати вимоги заявника (а.с. №35 т. № 1).

Згідно пункту 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.

Відповідно до ст.95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З викладених підстав, при винесенні рішення суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача проти позову про неможливість виплати позивачу спірних коштів за депозитними вкладами в зв`язку із розміщенням вкладів у відокремленому підрозділі ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки припинення діяльності відокремленого підрозділу на території АРК само по собі не дає підстав для невиконання зобов`язань юридичною особою банку ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м. Дніпропетровськ, взятих на себе зобов`язань відповідно до договорів, які були укладені зі спадкодавцем, а документ на підставі якого банк повинен здійснити виплату вкладів спадкоємцю власника рахунку є свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача сум успадкованих та невиплачених банківських вкладів є обґрунтованими.

Між тим, визначаючи обсяг невиконаного банком зобов`язання по виплаті ОСОБА_2 депозитних вкладів, суд вважає необхідним виходить з наступного.

29.11.2017р. представником позивача до суду були подані письмові пояснення по справі, до яких були долучені банківські виписки по картковим рахункам позивача (а.с. № 64-70 т. №2).

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що згідно банківської виписки по картці/рахунку НОМЕР_4 (валюта рахунку USD) 22.11.2013р. банком здійснена платіжна операція по виплаті на рахунок ОСОБА_2 суми 815,21 дол.США з призначенням «8888 Выплата наследнику по заявке в промине №3555736 кредитная часть перевода Р2Р перевода» (а.с. № 68 т. № 2), виходячи з чого, суд приходить до висновку, що позивачем була отримана сума коштів 815,21 дол.США за депозитним вкладом згідно умов договору №SAMDN8813 від 10.04.2013р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з АТ КБ «ПриваБанк» на користь позивача депозитного вкладу у сумі 80000 грн. згідно умов договору №SAMDN2922 від 03.07.2012р., та депозитного вкладу в сумі 13123,48 дол.США згідно умов договору №SAMDN8813 від 10.04.2013 року.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а також приймаючи до уваги, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3478грн.71коп. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (загальний розмір стягнутої суми - 423 717грн. 37коп. (сума розрахована виходячи з курсу долара США до гривні на день винесення рішення 80 000грн.+ 343 717грн. 37коп. еквівалент 13 123дол.США (а.с.№ 112-114)) * розмір судового збору, який підлягав сплаті за подачу позову в 2014р. - 3654грн. / сума заявлених позовних вимог - 445 068грн. 55коп. (сума розрахована, виходячи з курсу долара США до гривні на день винесення рішення 80 000грн. + 21 351грн.18коп. - еквівалент 815,21дол.США + 343 717грн. 37коп. еквівалент 13 123дол.США (а.с.№ 112-114 т. № 2)). Судові витрати за ту частину позовних, в задоволенні якої ОСОБА_2 відмовлено, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.608, 1058, 1060, 1216, 1218, 1228, ЦК України, п.3.4. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14.07.2006р. №267, п.10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму депозитного вкладу 80000 грн. (вісімдесят тисяч грн.), що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні №193 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору №SAMDN2922 від 03.07.2012р.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму депозитного вкладу у сумі 13123,48 дол.США (тринадцять тисяч сто двадцять три дол.США 48 центів), що знаходиться на рахунку № НОМЕР_3 відкритому у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно умов договору №SAMDN8813 від 10.04.2013р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3478грн. 71 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.