Номер провадження: 22-з/813/43/19
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

(про виправлення описки)

21.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про виправлення описки в постанові апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Постановою апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано об'єкт незакінченого будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якого складає 270,50 кв.м., спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визначено за ОСОБА_2 право на 1/2 частину об'єкту незакінченого будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якого складає 270,50 кв.м.

Визначено за ОСОБА_4 право на 1/2 частину об'єкту незакінченого будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа якого складає 270,50 кв. м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,100 га.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,100 га.

В решті вимог - відмовлено.

У грудні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про виправлення описки в постанові апеляційного суду Одеської області від 18.09.2018 року. Заявник зазначає, що суд невірно вказав загальну площу об"єкта незакінченого будівництва за адресою: АДРЕСА_1. Так, площа вищевказаного будівництва, згідно документів складає 370,5 кв.м., а суд помилково вказав 270,50 кв.м., що унеможливлює виконання рішення суду, у зв"язку з чим просить виправити описку.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Дослідивши постанову апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року та матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про виправлення описки відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 просила суд визнати спільною сумісною власністю об'єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 280,50 кв.м.

Уподальшому, нею вимоги щодо збільшення площі вказаного об'єкту, який вона просила визнати спільною сумісною власністю не уточнювалися.

Таким чином, позивач просив визнати спільною сумісною власністю об'єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею саме 280,50 кв.м.

Тому, при ухваленні нового рішення, апеляційний суд виходив з площі будинку, яка визначена експертом у розмірі 270,5 кв.м., але в межах площі будинку, яка заявлена позивачем, тобто без перевищення площі вказаної позивачем у позові до суду.

Крім того, до матеріалів справи додано будівельний паспорт забудови земельної ділянки, тобто документ, на підставі якого визначається комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального приватного житлового будинку (у тому числі садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, які знаходяться на земельній ділянці, гаражі, елементи інженерного захисту, благоустрою та озеленення земельної ділянки) - але не вище 2-х поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів.

Для об'єктів будівництва, на які надається будівельний паспорт, розробка проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Проектування на підставі будівельного паспорту здійснюється без отримання містобудівних умов і обмежень. Параметри житлових будинків визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" та ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

У випадку, якщо планується будівництво приватного житлового будинку вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху), а також якщо площа будинку буде перевищувати 300 квадратних метрів, необхідно отримувати містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки.

Площа спірного будинку за погодженим проектом будівництва, на який у своєму позові посилається ОСОБА_2 становить 280,5 кв. м., тобто до 300 кв. м.

Саме тому будівництво не потребувало отримання містобудівних умов.

Апеляційний суд також виходив з заявлених вимог, які розглядались судом першої інстанції. Проте, вимоги, пов'язані з поділом будинку площею 370 кв.м., не були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.19 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв'язку з використанням несправної техніки.

Не є арифметичною помилкою, а отже і не може бути виправлене в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, застосування неправильних методик підрахунку, помилкових вихідних даних для проведення арифметичних обчислень, тощо.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків.

На підставі наведеного, заява задоволенню не підлягає, оскільки заяник фактично просить змінити рішення суду та вийти за межі заявлених позовних вимог, які розглядались в районному суді і були предметом апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції.

Між тим, суд апеляційної інстанції пояснює наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов'язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов'язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв'язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством. Суд звертає увагу на те, що з початку січня 2019 року по 21.02.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 420 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду та розглянути у строки, передбачені національним законом.

Тому, дана ухвала суду постановлена 21.02.2019 року.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 269 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про виправлення описки в постанові апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст ухвали складено 21.02.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова