Провадження № 2/161/234/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Козак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.06.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Вказує, що відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 12.09.2018 року загальна сума його боргу становить 14493,76 грн.

У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, повязані з розглядом справи.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.06.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8-24).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Із представленого суду розрахунку заборгованості вбачається, що загальний борг ОСОБА_1 станом на 12.09.2018 року за кредитним договором нараховано в сумі 14493,76 грн., з яких: 1425,31 грн. тіло кредиту, 1078,71 грн. відсотки, 10823,37 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 666,37 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 5-7).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору (п.2.1.1.7. Відповідальність сторін), а саме п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначений банком термін (а.с. 19-зворот).

При цьому, згідно п. 2.1.6.14 умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку: пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах (а.с. 24).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15.

При цьому, згідно зі ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до стягнення на користь банку підлягає заборгованість за кредитом в сумі 1425,31 грн., відсотки в сумі 1078,71 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 666,37 грн. штраф (процентна складова). При цьому, стягнення інших штрафних санкцій призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яке діючим законодавством заборонено.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 3670,39 грн. заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 1762,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282, 417 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства КБ «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 21.06.2009 року в розмірі 3670 (три тисячі шістсот сімдесят) грн. 39 коп. та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 24.01.2019 року.