Справа № 638/9280/18
Провадження № 2/638/2414/19
20 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Романової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
27.06.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1. Відповідач у справі зареєстрована у зазначеній квартирі, але фактично не проживає у квартирі з 2010 року. 27.11.2010 відповідачка уклала шлюб та переїхала мешкати до свого чоловіка у м. Алчевськ Луганської області, у звязку з подіями на Сході України ОСОБА_2 зі своїм чоловіком переїхала до Російської Федерації. У звязку з тим, що відповідач не мешкає більше 6 місяців у зазначеній квартирі, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловоим приміщенням.
Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила.
Третя особа у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного:
Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що рішенням від 01.03.2017 №152 Харківської міської ради визнано ОСОБА_1 наймачем двокімнатної квартири 20 житловою площею 29,20 кв.м. по пр. Науки,39 зі складом сімї три особи, а саме наймач ОСОБА_1, мати ОСОБА_3, сестра ОСОБА_2 (а.с.9).
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою м. Харків, пр Науки, 39, кв. 20 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.29).
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За змістом статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.
Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 27.11.2010 уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.6).
Як випливає з позовної заяви ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу переїхала до свого чоловіка за місцем його реєстрації та мешкання до ІНФОРМАЦІЯ_1.
З висновку Шевченківського ВП ГУ НП у Харківській області вбачається, що поліцією було проведено перевірку, якою встановлено, що за адресою м. Харків, пр Науки, 39 кв.20 ОСОБА_3 мешкає зі своїм сином ОСОБА_1, у квартирі також зареєстрована ОСОБА_2, яка з 2010 року мешкає зі своїм чоловіком у м. Алчевськ. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було втрачено звязок. Проведеними розшуковими заходами було встановлено, що ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю 17.05.2014 у ПП Красна Талівка перетнула державний кордон України та виїхала до Російської Федерації. До України не вїжджала (а.с.25).
З копії довідки про розгляд заяви про надання тимчасово притулку на території Російської Федерації вбачається, що рішенням УФМС Росії по Вороніжській області від 25.08.2014 ОСОБА_2 надано тимчасовий притулок на території Російської Федерації на один рік (а.с.7).
Окрім того, факт непроживання ОСОБА_2 у квартирі 20 по пр Науки,39 у м. Харкові підтверджується витягом із протоколу №4 від 16.03.2016 засідання комісії по вирішенню спірних питань щодо надання населенню державних соціальних допомог, субсидій та пільг Шевченківського району м. Харкова, актами №318, №1823 обстеження матеріально- побутових умов сімї, з яких вбачається, що у ОСОБА_2 у квартирі зареєстрована, але не проживає (а.с.26,27,28).
Як роз'яснено у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 втратила інтерес до спірної квартири.
На підставі оцінених доказів, суд установи, що позивачем надано достатньо доказів тим обставинам, що ОСОБА_2 добровільно залишила місце проживання і не проживала у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців.
Отже, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного і керуючись ст. 321,383,391 ЦК України,ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265, 279,280 ЦПК України, ст.ст. 150 Житлового Кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3) такою, що втратила право користування квартирою 20 по пр. Науки у будинку 39 м. Харкові.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Семіряд