Провадження № 22-ц/812/1151/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Миколаїв

справа № 489/7127/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Труби Клавдії Борисівни

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 13 травня 2019 року ухвалене суддею Рум`янцевою Н.О. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено 17 травня 2019 року),

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку.

Позивач зазначав, що з 10 липня 2002 року ОСОБА_1 , як працівник підприємства, проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 , яке перебуває на балансі ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект», та за погодженням з адміністрацією займає кімнату з трьома ліжко-місцями. Плата за проживання у гуртожитку відповідачу нараховується так: одне ліжко-місце, як працівнику підприємства 300 грн., за два ліжко-місця, як стороннім особам - 430, 68 грн. Проте, з березня 2016 року ОСОБА_1 оплачує своє проживання частково, а саме за тарифами, які діяли у період 2009-2015 років, внаслідок чого станом на липень 2018 року (включно) заборгованість по оплаті становила 20 629, 44 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем умов користування гуртожитками та обов`язку щодо оплати проживання у гуртожитку, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 цей борг.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, посилаючись на те, що заборгованість розрахована позивачем відповідно до граничного розміру оплати, встановленого для цього гуртожитку розпорядженням Миколаївської облдержадміністрації № 410-р від 21 грудня 2015 року, яке розпорядженням цього ж органу № 327-р від 5 вересня 2017 року визнано таким, що втратило чинність. Договір найму житлового приміщення з позивачем він не укладав. Розрахунок плати за проживання не затверджувався. Оплата ним здійснюється відповідно до розпорядження Миколаївської облдержадміністрації № 335-р від 16 вересня 2009 року в розмірі по 150 грн. за кожне ліжко-місце (а.с. 33-34).

У запереченні на відзив ДП «НВКГ «Зоря-Машпрорект» зазначало, що щомісячна оплата за проживання у гуртожитку нараховувалась ОСОБА_1 на підставі наказу по ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 12 лютого 2016 року та спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету від 24 березня 2016 року. Тому втрата чинності розпорядженням про встановлення граничного тарифу від 21 грудня 2015 року № 410-р не вплинуло на розмір оплати за проживання в цьому гуртожитку, а тим більш у період з березня 2016 року по вересень 2017 року. Відсутність договору найму з відповідачем не звільняє його від обов`язку оплати проживання у встановленому розмірі та не дає підстави визначати розмір оплати за попередніми тарифами.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2019 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» стягнуто 20 629, 44 грн. заборгованості та 1 841 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача Куліша - адвокат Труба К.Б. просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт посилалась на те, що внаслідок втрати чинності розпорядженням облдержадміністрації, на якому ґрунтувались наказ підприємства та спільне рішення адміністрації та профспілки союзного органу, відсутнє будь-яке регулювання відносин у тарифоутворенні за проживання у гуртожитку. Тому оплата проживання має здійснюватись за попередніми тарифами по 150 грн. за ліжко-місце.

Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК заява розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами, та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо порядку користування житловими приміщеннями в гуртожитках до 1 лютого 2019 року регулювалось Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (далі Положення).

До складу гуртожитків віднесені й гуртожитки, які призначались для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах).

Згідно з пунктом 7 розділу III Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку.

Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги (централізоване опалення, постачання холодної, гарячої води, водовідведення, енергопостачання) визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Мешканці гуртожитків оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначається виходячи із розміру встановленого тарифу для відповідного будинку та норми житлової площі для однієї особи в гуртожитку (якщо жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах).

Формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до вимог Порядку, затвердженого постановою КМУ від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (далі - Порядок).

Цей Порядок поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, або спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Згідно з пунктом 4 Порядку тариф на послуги з утримання гуртожитків такого виду розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

Постановою КМУ від 25 грудня 1996 року N 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» в редакції від 26 березня 2008 року, до повноважень обласний державних адміністрацій було віднесено встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків), призначених для проживання окремих осіб.

Постановою КМУ від 7 червня 2017 року № 394, що набула законної сили з 1 липня 2017 року, внесено зміни у додаток до постанови КМУ від 25 грудня 1996 року 1996 № 1548 та з переліку повноважень, в тому числі, обласних державних адміністрацій виключено повноваження щодо регулювання (встановлення) граничного розміру плати за проживання в гуртожитках.

Отже, з цього часу граничний розмір за проживання в гуртожитках, призначених для проживання окремих громадян обласними державними адміністраціями не встановлюється.

За загальним правилом тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються органами місцевого самоврядування (статті 7, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», стаття 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як працівник підприємства, проживає та зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 10 липня 2002 року. Займає кімнату № 127 з трьох ліжко-місць (а.с. 7-9).

Гуртожиток перебуває на балансі ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на підставі рішення виконкому Миколаївської міськради № 252 від 11 березня 1984 року (а.с. 6,35).

Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації № 335-р від 16 вересня 2009 року було встановлено граничний розмір плати за одне ліжко-місце в гуртожитку - не вище 150 грн. на місяць (з ПДВ) (а.с. 36).

Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації від 21 грудня 2015 року № 410-р встановлено граничний розмір плати за проживання в цьому гуртожитку у розмірі 358, 90 грн. (без ПДВ) (а.с. 13).

Наказом ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 28-01-Ос від 12 лютого 2016 року «про вартість проживання в гуртожитках комплексу» з 1 лютого 2016 року встановлено розмір плати для всіх категорій проживаючих за одне ліжко-місце в гуртожитку по АДРЕСА_1 430,68 грн., в тому числі ПДВ - 71,78 грн. (а.с. 51).

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 24 березня 2016 року з 1 березня 2016 року встановлено розмір оплати за одне ліжко-місце - 300 грн., в тому числі ПДВ - 50,00 грн. (а.с. 12).

Оплата за проживання у гуртожитку у період 9 березня 2016 року по липень 2018 року нараховувалась ОСОБА_1 з розрахунку : одне ліжко-місце, як працівнику підприємства 300 грн., два ліжко-місця, як стороннім особам, - по 430, 68 грн. за кожне ліжко-місце (а.с.10-11).

Розпорядженням Миколаївської облдержадміністрації від 5 вересня 2017 року за № 327-р (у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 7 червня 2017 року № 394) розпорядження № 335-р від 16 вересня 2009 року та № 410-р від 21 грудня 2015 року визнані такими, що втратили чинність (а.с. 38-41).

Виконкомом Миколаївської міськради щодо встановлення загального тарифу на послуги з утримання будинку по АДРЕСА_1 рішення не приймалось (див. рішення виконкому від 13 лютого 2017 року № 138 Про встановлення по будинкових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м. Миколаєві, рішення від 8 червня 2018 року №512).

Договір найму житлового приміщення в гуртожитку з ОСОБА_1 не укладався.

Отже, правовою підставою для нарахування плати за гуртожиток по АДРЕСА_1 у період 2016 2018 років є лише наказ «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 28-01-Ос від 12 лютого 2016 року та спільне рішенням адміністрації та профспілкового комітету від 24 березня 2016 року.

Апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта про те, що втрата чинності розпорядженням облдержадміністрації № 410-р від 21 грудня 2015 року з 5 вересня 2017 року перешкоджає нарахуванню плати на підставі нормативних актів підприємства, оскільки ці акти не скасовані та у встановленому порядку незаконними не визнані, а нові тарифи (розрахунок плати за гуртожиток ) не встановлені.

Перевірка законності встановлення граничного тарифу органом, який на той час мав відповідні повноваження (облдержадміністрація), та наступне відтворення цього тарифу в актах підприємства, виходить за межі цього спору та відповідачем не оспорювалась.

Не може бути підставою для звільнення від оплати за проживання в гуртожитку і відсутність укладеного між сторонами договору найму, що було передбачено пунктом 7 розділу ІІІ Положення, діючого у спірний період. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача (частина 2 статті 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги»), який у будь-якому випадку зобов`язаний оплатити таку послугу, якщо вона фактично використана ним. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2010 року, справа № 6-59цс12).

Діючим законодавством не передбачено визначення розміру оплати за проживання у гуртожитку самим споживачем на власний розсуд, а тим більш за тарифами, які змінені у встановленому на той час порядку і теж визначались на підставі згодом скасованого розпорядження.

Отже, оплата за проживання у гуртожитку у період 2016-2018 років мала нараховуватись відповідно до наказів та рішень, діючих на той час на підприємстві.

Разом з тим, апеляційний суд не може вважати обґрунтованим нарахування плати за три ліжко-місця з диференційованими тарифом як для працівника підприємства та для сторонньої особи (а.с. 10-11).

Наказом № 28-01-ОС від 12 лютого 2016 року встановлено розмір оплати 430,68 грн. для всіх категорій проживаючих (а.с. 51), а спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 24 березня 2016 року встановлено розмір оплати ліжко-місця у гуртожитку -300 грн. без зазначення категорії осіб, на яку цей розмір розповсюджується (працюючи або не працюючи) (а.с.12).

Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованим визначення оплати за гуртожиток ОСОБА_1 , виходячи з кількості ліжко-місць (3) та тарифу 300 грн. за одне ліжко-місце, тобто 900 грн. на місяць.

Оскільки за період з березня 2016 року по липень 2018 року відповідач сплачував по 450 грн. щомісячно, недоплата складала 450 грн. на місяць, а всього заборгованість за спірний період складає 13 050 грн.

Але суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості не звернув належної уваги на підстави проведеного розрахунку, та необґрунтовано стягнув борг за розрахунком позивача.

Рішення суду в частині розміру стягнення підлягає зміні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви (1 841 грн.). Пропорційна частина судова витрат, яка підлягає відшкодуванню позивачу складає 1 164, 60 грн.

Відшкодуванню відповідачу підлягає пропорційна частина його витрат, пов`язаних зі сплатою судового зброду при подачі апеляційної скарги, що складає 971 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2019 року змінити в частині розміру стягнення, зменшити стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (юридична адреса - м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 42-а, ) заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку з 20 629, 44 грн. до 13 050 (тринадцяти тисяч п`ятдесяти) грн. та судових витрат з 1 841 грн. до 1 164 (однієї тисячі ста шістдесяти чотирьох), 60 грн.

Стягнути з державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» на користь ОСОБА_1 971 (дев`ятсот сімдесят одну) грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська