пр. № 6/759/192/19
ун. № 759/8185/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Палій Ю.О. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 року старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Палій Ю.О. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 р.н. у праві виїзду за межі України до виконання зобов»язань за виконавчим листом.

Подання обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 49862555 по виконанню виконавчого листа № 2/759/4033/15 виданого 19.10.2015 року Святошинським районним судом м. Києва у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму матеріальних збитків та судового збору у розмірі 22473,43 грн. Ухвалою суду від 21.11.2016 р. ОСОБА_2 був замінений його спадкоємцем ОСОБА_4 Проте виконавчий документ боржником не виконується тривалий час. Враховуючи те, що Відділом вжито всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, виникла необхідність оголошення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за коржон як заходу забезпечення виконання рішення.

У судове засідання державний виконавець не з»явився, просить подання розглядати за його відсутності.

Суд розглядає подання згідно ч.4 ст.441 ЦПК України без виклику інших учасників виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 19.10.2015 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2 суму матеріальних збитків у розмірі 22229 (двадцять дві тисячі двісті двадцять дев»ять) грн.83 коп., а також 243,60 грн. судового збору, а всього 22473 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят три) грн.43 коп. (а.с. 46-48).

Ухвалою суду від 28.09.2016 р. залучено ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_2 відповідачем у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заяву ОСОБА_4 - правонаступника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення (а.с. 101-103).

Ухвалою суду від 11.11.2016 р. замінено сторону виконавчого провадження зі стягувача ОСОБА_2 на його спадкоємця - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер не відомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 116-117).

20.01.2016 року було відкрито виконавче провадження № 49862555 згідно виконавчого листа № 2/759/4033/15 виданого 19.10.2015 р. (а.с. 125,126).

01.02.2016 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2. та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 127).

10.02.2017 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_6 (а.с. 133).

06.02.2018 р. ОСОБА_4 направлено виклик із зобов'язанням з'явитись до державного виконавця (а.с. 127), проте доказів отримання боржником данного виклику суду не надано.

06.02.2018 р. державним виконавцем складено акт з якого вбачається, що здійснивши вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, потрапити до квартири не вдалося (а.с. 138). Проте в данному акті не зазначено часу складання даного акту.

ОСОБА_4 було направлено ще один виклик із зобов'язанням з'явитись до державного виконавця (а.с. 154), проте даний виклик наданий до суду не містить ні дати виконання, ні доказів отримання боржником данного виклику.

Відповідно до ч. 1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, до подання державного виконавця має бути долучено копія належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про виконавче провадження, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченню терміну зберігання). Таких доказів державний виконавець не надає.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. При цьому, в матеріалах подання не надано доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги державного виконавця, відсутні відомості про те, що боржнику відомо про відкриття, існування виконавчого провадження. У поданні не наведено обґрунтувань того, що зазначений захід, який просить застосувати до боржника сприятиме та дозволить виконати рішення суду. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає державний виконавець є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого Конституцією України (ст. 33).

Таким чином у поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України і доданих до нього матеріалів вбачається відсутність вказівки на дії ОСОБА_4, які свідчать про його ухилення від виконання рішення суду від 19.10.2015 року, що дає можливість прийти до висновку про відсутність підстав вважати про свідоме та умисне ухилення боржника від виконання покладених судовим рішенням зобов'язань.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_4

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Палій Ю.О. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць