Номер провадження 2/754/3111/19
29 травня 2019 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 29.12.2016 року між позивачем та відповідачем було власноручно складено розписку, згідно з якою відповідач взяв у позивача в борг 20 000 доларів США.
Відповідно до розписки, грошові кошти відповідач повинен був повернути в повному обсязі позивачу не пізніше 29 червня 2017 р. під три відсотки на місяць за користування позикою, що на момент позики еквівалентно 537 000,00 грн, проте взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав.
На день складання позовної заяви, сума позики залишається неповернутою та складає 20 000 доларів США, що з врахуванням офіційного курсу НБУ (100 доларів США - 2 800,27 грн.) становить суму 565 400,00 грн.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованоісті в розмірі 666 062,54 грн., з яких 565 400,00 грн. - сума основного боргу, 100 662,54 - інфляційні витрати, та витрати понесені зі сплатою судового збору в розмірі 6660,63 грн.
Позивач та представник позивача в судовому засідані позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
За даних обставин, заслухавши думку позивача, та його представника суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
29.12.2016 року відповідач ОСОБА_3 взяв у борг грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США у позивача ОСОБА_1 , що підтверджується розпискою від 29 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до розписки, 29 червня 2017 р. - кінцевий строк повернення в повному обсязі грошових коштів.
З тверджень позивача вбачається, що жодних коштів за розпискою від 29 грудня 2016 року відповідач ОСОБА_3 не повернув позивачу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні.
З огляду на викладене, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в розмірі 100 662,54 грн.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 565 400,00 грн.
З відповідача слід також стягнути на користь позивача, на підставі ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір в сумі 5654,00 грн., відповідно до пропорційно задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 268, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141,280-283 ЦПК України. суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за наданою розпискою від 29.12.2016р. в розмірі 565400,00 грн.
В частині стягнення інфляційних витрат - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5654,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний тест складено 07.06.2019р.
Суддя