Справа № 500/1990/18
Провадження № 2/500/66/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Баннікової Н.В.,

секретарі судового засідання - Шлєхтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про повернення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14.10.2014 року вона та її чоловік - ОСОБА_5 з метою придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_1 передали ОСОБА_2 16 500,00 доларів США, а ОСОБА_2 написав розписку про отримання грошей і сторони підтвердили, що вартість квартири складає 26 500,00 доларів США, і що повний розрахунок у розмірі 10 000,00 доларів США має бути проведено до 31.12.2015 року. Впродовж 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за допомогою своїх родичів оплатили необхідні для придбання квартири АДРЕСА_1 гроші у розмірі 10 000,00 доларів США. Проте, у квітні 2017 року між подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_1 припинились шлюбні відносини. 13.02.2018 року ОСОБА_2 , як на її думку, у зговорі зі ОСОБА_3 навмисно оформили договір купівлі-продажу квартири з іншою особою - ОСОБА_4 , з метою запобігання поділу квартири між подружжя - нею та ОСОБА_3 Вважає, що ОСОБА_2 повинен повернути половину грошових коштів, які були передані згідно розписці, а саме 8 250,00 доларів США в національній валюті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав суду пояснення.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Пояснив, що дійсно, 14.10.2014 року відповідачем отримано грошові кошти у сумі 16 500,00 доларів США в якості задатку за придбання належної йому квартири АДРЕСА_1 , однак наголосив на тому, що грошові кошти були отримані ним безпосередньо від ОСОБА_3 , про що свідчить розписка від 14.10.2014 року, позивач ОСОБА_1 ніяких коштів йому не передавала. Крім того, твердження позивача про те, що впродовж 2016 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 за допомогою своїх родичів оплатили необхідні для придбання квартири гроші у розмірі 10 000,00 доларів США, не відповідає дійсності. Ніяких коштів, окрім завдатку від ОСОБА_3 , а тим більше від ОСОБА_1 та від їх родичів відповідач не отримував. 13.02.2018 року відповідач продав належну йому квартиру ОСОБА_4 А на початку 2018 року ОСОБА_3 повідомив його про те, що квартиру він придбавати не буде, оскільки не має коштів, тому запропонував відповідачу продати її та повернути йому кошти. 08.08.2018 року ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 16 500,00 доларів США було передано ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що грошові кошти у сумі 16 500,00 доларів США він особисто передавав ОСОБА_2 Тому ОСОБА_2 грошові кошти і було повернуто саме йому.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зв`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, ОСОБА_3 ., вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, з оригіналу розписки вбачається, що 14.10.2014 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 отримав завдаток за купівлю у майбутньому квартири АДРЕСА_2 у розмірі 16 500,00 доларів США. Зазначено також, що повна вартість квартири складає 26 500,00 доларів США, повний розрахунок між сторонами буде виконано не пізніше 31.12.2015 року у розмірі 10 000,00 доларів США (а.с. 28).

Факт повернення грошових коштів в сумі 16,500 дол. США ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні представником відповідача та третьою особою ОСОБА_3 , - визнається.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 16 500,00 доларів США, які були передані ОСОБА_2 від ОСОБА_3 за придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_2 , відповідно до розписки від 14.10.2014 року.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, завдатком (ст.546 ЦК України).

Частиною 1 статті 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Згідно ч.2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином за змістом ст.ст.570,571 ЦК України положення законодавства про залишення завдатку особі яка його отримала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються лише у випадку, коли між сторонами був укладений договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У випадку коли сторони лише домовилися укласти договір в подальшому, але належним чином його не оформили, грошові кошти сплачені в рахунок виконання договору повинні бути визнані авансом та повернені в тому ж розмірі, в якому вони були передані.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, враховуючи, що грошові кошти в сумі 16 500 дол.США повернуто особі, яка згідно розписці, їх передавала, а саме - ОСОБА_3 , підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 546, 570, 571 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про повернення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Повний текст рішення буде виготовлено 08.07.2019 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В.Баннікова