Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1736/17 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я.В.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/1736/17 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про повернення дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом, в якому просили суд повернути у їхню сім'ю доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування своїх вимог зазначили, що вони є біологічними батьками малолітньої ОСОБА_5 У зв'язку із неналежним виконанням ними батьківських обов'язків рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року у них відібрано дитину без позбавлення батьківських прав та передано малолітню на опікування службі у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації. Цим же рішенням стягнуто з них аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини їхнього доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано на виховання і спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1

Позивачами зазначено, що після відібрання дитини вони стали на шлях виправлення, не вживають алкогольних напоїв та не мають шкідливих звичок, проживають в облаштованому будинку, що належить ОСОБА_1, та мають матеріальну можливість утримувати доньку. Крім того, виховують малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом всього часу перебування доньки на вихованні у сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони систематично її відвідують, купують подарунки, продукти харчування та одяг. Донька охоче спілкується з ними, проте прийомна сім'я чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Враховуючи вищезазначене, просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначають, що підставами відібрання дитини без позбавлення батьківських прав стало неналежне виконання ними батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки ОСОБА_5, зокрема, неналежне виховання та утримання дитини, зловживання спиртними напоями та негативні характеристики за місцем проживання.

Суд залишив поза увагою ту обставину, що на теперішній час вони стали на шлях виправлення, не вживають алкогольні напої. ОСОБА_1 офіційно працює охоронцем та має можливість належним чином матеріально забезпечити сім'ю.

Зазначають, що твердження суду першої інстанції щодо недоцільності повернення дитини у біологічну сім'ю у зв'язку із потребою дитини у лікуванні та реабілітації, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. При цьому судом не враховано, що вони готові виконувати свої батьківські обов'язки у повній мірі.

Позивачі також пояснюють, що з часу відібрання у них доньки не втрачали зв'язок з нею.

Вирішуючи даний спір, суд не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування при виконкомі Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області про доцільність повернення дитини у сім'ю біологічних батьків, та показання свідків, які пояснювали, що прийомні батьки чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною й налаштовують її проти рідних батьків.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 року вже було предметом перегляду судом апеляційної інстанції, який своєю постановою від 11 квітня 2018 року скасував рішення суду першої інстанції та постановив нове,- про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року скасовано постанову Апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2018 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник позивачів підтримала апеляційну скаргу.

Представники органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області в судовому засіданні пояснили, що на даний час позивачі стали на шлях виправлення. Вони не зловживають алкогольними напоями, проживають однією сім'єю та виховують двох малолітніх дітей. Умови їхнього проживання задовільні, у будинку чисто, охайно, є продукти харчування та речі домашнього вжитку, необхідні для забезпечення побутових потреб на належному рівні.

За час проживання ОСОБА_5 з батьками, а саме з квітня 2018 року, органом опіки та піклування не було зафіксовано жодного випадку порушення її прав. Отже, є підстави для залишення дитини разом з біологічними батьками.

Представник третьої особи ОСОБА_3 не визнав апеляційну скаргу, зазначивши, що залишення дитини в дитячому будинку сімейного типу відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_5, оскільки лише таким чином можливо забезпечити проходження нею курсів лікування. Біологічні батьки не дбатимуть про здоров'я дитини так, яке це робили батьки-вихователі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є біологічними батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

21 жовтня 2014 року комісією у складі сільського голови Листвинської сільської ради ОСОБА_7, заступника головного лікаря по дитинству і пологовій допомозі ОСОБА_8, спеціалістів служби у справах дітей районної державної адміністрації ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 здійснено госпіталізацію дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до дитячого відділення Овруцької центральної районної лікарні з метою обстеження і встановлення інвалідності (т1, а.с. 7-9).

Згідно з рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року у справі №286/8024/14-ц за позовом Овруцької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відібрано у останніх їх малолітню дитину ОСОБА_5, без позбавлення батьківських прав. Передано малолітню на опікування службі у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації для подальшого влаштування.

Підставою для відібрання малолітньої дитини від її батьків стало невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків, зокрема щодо утримання та виховання дитини, забезпечення санітарно-гігієнічних умов проживання, одягом, продуктами харчування та її лікування, зважаючи на те, що дитина має захворювання. Крім того, батьки за місцем проживання характеризувались посередньо, не працювали та зловживали спиртними напоями.

Стягнуто із позивачів аліменти на утримання дитини по 1/4 частині від їх доходу з кожного (т.1 а.с.7-9).

Відповідно до розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації від 20 квітня 2015 року № 74, ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (т.1 а.с.45).

В подальшому, рішенням виконкому Житомирської міської ради від 6 травня 2015 року № 221, дівчинка влаштована з 12 травня 2015 року на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.44).

12 травня 2015 року малолітню ОСОБА_5 із Овруцької центральної районної лікарні було передано батькам - вихователям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із діагнозом правобічний параліч Ерба. (т.1 а.с.42-43).

26 червня 2015 року малолітній ОСОБА_5 встановлено інвалідність за діагнозом - в'яла диплегія верхніх кінцівок зі стійкими важкими руховими порушеннями, а з липня 2015 року оформлена соціальна допомога інваліда дитинства. Дитина стоїть на «Д» обліку в невролога та ортопеда, проходить лікування та реабілітацію, розпочаті профілактичні щеплення (т.1 а.с.94-95).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачами оскаржується лише перебування доньки в дитячому будинку сімейного типу, й, враховуючи нерозуміння батьками наслідків негайного повернення їм дитини, відсутність з їхньої сторони раціональних дій щодо вирішення питання про повернення ОСОБА_5, її лікування та реабілітації, суд прийшов до висновку про те, що повернення її до біологічних батьків може призвести до психологічного травмування дитини.

Колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Згідно з висновком органу опіки і піклування Овруцької РДА від 27 листопада 2017 року батьки малолітньої ОСОБА_5 стали на шлях виправлення, алкогольних напоїв та наркотичних речовин не вживають, за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони, ОСОБА_1 офіційно працює охоронником ПП «Лана» та отримує заробітну плату у розмірі 3200 грн, крім того, подружжя обробляє земельну ділянку, від чого має окремий дохід. На теперішній час в сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виховуються двоє малолітніх синів: ОСОБА_7, 2016 року народження, та ОСОБА_9, 2017 року народження, за якими здійснюється належний догляд. Також за наслідками обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що для дітей створені належні умови проживання: чисто, тепло, є продукти харчування, облаштовано окремі кімнати для усіх дітей. Виходячи із наведеного, Комісією з питань захисту дитини було прийнято рішення про можливість повернення малолітньої ОСОБА_5 у її біологічну сім'ю (т.2, а.с.12-13).

У справі " Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Потрібно з'ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням ( справа ЄСПЛ "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року, параграф 50).

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер ( справа "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року, параграф 52).

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час не вживають алкогольних напоїв, змінили своє ставлення до виховання дітей, облаштували побут, покращивши умови проживання своєї сім'ї.

Про зміну поведінки позивачів свідчать й долучені до матеріалів справи характеристики, відповідно до яких за місцем проживання вони характеризуються з позитивної сторони, в громадських місцях та вдома поводяться добре, спиртних напоїв не вживають, проживають у будинку, який ОСОБА_1 успадкував від батьків. Крім того, останній працює та утримує сім'ю (т.1, а.с. 20-21).

Обставини щодо працевлаштування ОСОБА_1 підтверджуються довідкою з місця роботи останнього - ПП «Лана» (т.1, а.с. 139-140).

Таким чином, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позивачі бажають виховувати свою малолітню доньку.

Враховуючи те, що спірні правовідносини стосуються вкрай чутливої сфери суспільних відносин, суд в даному випадку зобов'язаний вживати заходи, спрямовані на возз'єднання дитини з її біологічними батьками та братами.

При вирішенні спору суд також бере до уваги ту обставину, що малолітня ОСОБА_5 з квітня 2018 року проживає у біологічній сім'ї. Суду не надано доказів того, що протягом вказаного періоду позивачі не виконували обов'язки щодо виховання та утримання дитини.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20 серпня 2018 року скасовано постанову Овруцького районного суду від 24 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна постанова винесена Апеляційним судом Житомирської області 25 вересня 2018 року й відносно ОСОБА_2

Під час розгляду зазначених справ суд взяв до уваги докази - медичні документи, які підтверджують факти неодноразового звернення позивачів до різних медичних закладів з приводу консультації, обстеження та надання відповідної медичної допомоги малолітній ОСОБА_5.

Посилання представника третьої особи на ту обставину, що у разі відмови у задоволенні позову дитина перебуватиме у кращих умовах проживання та матиме можливість отримати краще лікування, не переконує колегію суддів у тому, що в даному випадку проживання дитини окремо від біологічних батьків та братів є виправданим та ефективним засобом захисту її прав, оскільки призведе до розриву сімейних зв'язків.

Враховуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з постановленням нового,- про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.259,268,367 ,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 та ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 грудня 2017 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Повернути малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батькам: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: