Справа № 310/108/19
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

в складі головуючого судді Богомолової Л.В.

при секретарях Герета І.М., Рибалка Н.М.

за участю представника позивача Вовненко І.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

за участю представника відповідача адвоката Железняк В.С.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею вказуючи, що на праві власності йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.1996 року.

Крім нього у зазначеному будинку зареєстровані його мати ОСОБА_5 , 1936 року народження, а також ОСОБА_1 зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , які для нього є сторонніми особами, які ніколи в його будинку не проживали, витрат на утримання будинку відповідачка ОСОБА_1 не несе, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації місця проживання відповідачів в належному йому будинку створює перешкоди у здійсненні права власника будинку, оскільки не дає можливості оформити субсидію зі сплати комунальних послуг. Відповідачі відсутні у спірному жилому приміщенні з часу реєстрації, оскільки жодного часу не проживали, ОСОБА_1 участі в утриманні житла не приймає, вона та її діти не користуються спірним будинком, належне їм майно у будинку відсутнє.

Разом з тим, відповідачі залишаються зареєстрованими у спірному будинку та ОСОБА_1 добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, який сплачує за утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідачів, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірного будинку.

Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання ОСОБА_1 та її малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею у жилому будинку АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просить його позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала, пояснила, що вісім років тому вона деякий час мешкала з позивачем, потім звернулася до нього з проханням зареєструвати її та дітей, на що позивач погодився. На теперішній час їй нікуди зареєструвати себе та дітей. Вона має рідних, однак в реєстрації їй відмовляють.

Після чого відповідачка ОСОБА_1 не стала з`являтися в судові засідання, повідомлялася судом відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликалася судовими повістками з повідомленням, про причини неявки до суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив не надала.

Представник органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився , подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідачка не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заперечень та клопотань не подала. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 09.08.1996 року ( а.с.7-8).

Відповідачі ОСОБА_1 , 1987 року народження, та її малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у спірній будинку, однак членами сім`ї наймача не є.

Позивач, як власник будинку, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном і в тому випадку, якщо воно не пов`язане з позбавленням права володіння. У зв`язку з проживанням у будинку відповідачів, позивач не може вільно користуватись будинком, чим порушується його право власності.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідачі до членів сім`ї власника будинку ОСОБА_2 не відносяться.

Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Установивши, що відповідачі, які зареєстровані у спірному житловому будинку за згодою власника - ОСОБА_2 , не є членом його сім`ї , й між сторонами не був укладений договір найму житла, суд приходить до висновку про те, що власник має право на усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом

Право відповідачів на житло в розумінні ст. 47 Конституції України не порушується.

Факт не проживання відповідачів у спірному будинку підтверджується і висновком органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації №01-36/0264 від 11.04.2019 року, відповідно до якого відповідно до якого відповідачі мешкають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з 2010 року по теперішній час.

Права малолітніх діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не будуть порушені, оскільки для суду в цьому випадку немає значення те, що дитина є малолітньою, оскільки право користування будинком вона втрачає одночасно зі своєю матір`ю.

У відповідності до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так як указаний будинок не є місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 , що встановлено судом, тому будинок не може бути і місцем проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають зі своєю матір`ю - відповідачкою по справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень та за подачу апеляційної скарги 960 гривень.

На підставі ст. ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.9,71,72,156 ЖК України, ст.ст. 383,391, 405 ЦК України, ст..ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - за наступною веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова