Ухвала

20 лютого 2019 року

місто Київ

справа № 212/3438/13-ц

провадження № 61-27727св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Криворізька Північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, ОСОБА_5, прокуратура Дніпропетровської області,

третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Макарова М. О., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Криворізької Північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області (далі - Криворізька Північна ОДПІ), ОСОБА_5, прокуратури Дніпропетровської області, третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - Жовтневий ВДВС, державна виконавча служба), про визнання права власності на майно та виключення його з-під арешту.

Позивач обґрунтовувала вимоги позову тим, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2012 року її чоловіка, ОСОБА_5, засуджено до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посаду судді та посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у державних установах, строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 частки майна та зі сплатою штрафу у розмірі

250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 4 250, 00 грн.

Позивач зазначила, що постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 26 серпня 2011 року накладено арешт на майно обвинуваченого, зокрема, на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а також на належні їй на праві особистої приватної власності золоті вироби загальною вартістю 23 999, 90 грн, а тому просила суд виключити зазначене майно з-під арешту та визнати за нею право власності на нього.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Судом визнано за ОСОБА_4 право власності на золоті вироби, які є її особистою приватною власністю та були видані нею добровільно співробітникам Служби безпеки України під час досудового слідства в процесі обшуку в домоволодінні АДРЕСА_1: ланцюг з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору у вигляді хреста оздобленого камінням білого кольору загальною вагою 22, 98 грам, вартістю 5 170, 50 грн; ланцюг з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору у вигляді хреста з накладкою із зображенням Ісуса загальною вагою 21, 52 грам, вартістю 4 842, 00 грн; браслет з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору загальною вагою 2, 93 грам, вартістю 659, 25 грн; кольє з металу жовтого кольору, в центрі вставка у вигляді пелюстків загальною вагою 10, 25 грам, вартістю 2 502, 74 грн; браслет з металу жовтого кольору вагою 6, 60 грам, вартістю 1 485, 00 грн; ланцюг з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору у вигляді хреста загальною вагою 2, 48 грам, вартістю 558, 00 грн; браслет з металу жовтого кольору зі вставками з металу білого кольору вагою 14, 83 грам, вартістю 4 658, 25 грн; підвіс з металу жовтого кольору із зображенням ікони Божої Матері вагою 0, 59 грам, вартістю 132, 75 грн; сережки з металу жовтого кольору вагою 1, 20 грам, вартістю 270, 00 грн; сережки з металу жовтого кольору зі вставками білого кольору вагою 2, 26 грам, вартістю 508, 50 грн; перстень з металу жовтого кольору вагою 1, 62 грам, вартістю 364, 50 грн; перстень з металу жовтого кольору, каст оздоблений камінням білого кольору, розміщеним у рядок вагою 2, 76 грам, вартістю 621, 00 грн; перстень з металу жовтого кольору, каст у вигляді овалу, інкрустованого камінням білого кольору вагою 4, 06 грам, вартістю 913, 50 грн; перстень з металу жовтого кольору, з накладкою металу білого кольору у вигляді трьох листків, по центру оздоблених каменями білого кольору вагою 2, 21 грам, вартістю 497, 25 грн; перстень з металу жовтого кольору, каст оздоблений камінням білого кольору великого розміру вагою 3, 63 грама, вартістю 816, 75 грн. Загальна вартість вищевказаних золотих виробів згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності Жирова О. К. від 09 листопада 2011 року складає 23 999, 99 грн, що зберігаються у філіалі «Укрексімбанк» у м. Дніпропетровську.

Визнано за ОСОБА_4, право спільної часткової власності на 1/2 частку золотих виробів, які були особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_5, а саме на: перстень з металу жовтого кольору, каст оздоблений камінням зеленого та білого кольору вагою 7, 96 грам, вартістю 1 791, 00 грн; перстень з металу жовтого кольору у вигляді печатки, каст оздоблений камінням білого кольору вагою 7, 28 грам, вартістю 1 638, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави грошову компенсацію в розмірі 1/2 частки вартості персня з металу жовтого кольору, каст оздоблений камінням зеленого та білого кольору вагою 7, 96 грам, вартістю 1 791, 00 грн, а також персня з металу жовтого кольору у вигляді печатки, каст оздоблений камінням білого кольору вагою 7, 28 грам, вартістю 1 638, 00 грн, які є особистою приватною власністю її чоловіка, ОСОБА_5, а всього на загальну суму 1 714, 50 грн.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку: талонів на отримання палива автомобільного - бензину А-95, у кількості 330 літрів на суму 3 300, 00 грн; карток операторів мобільного зв'язку для поповнення рахунків: ПАТ «Київстар» 8 штук по 100, 00 грн, на суму 800, 00 грн; ПАТ «МТС» 2 штуки по 35, 00 грн, на суму 70, 00 грн, які згодом були передані слідчим для реалізації. Виручені від реалізації грошові кошти перераховано на рахунок прокуратури Дніпропетровської області.

Визнано за ОСОБА_4, право власності на 1/2 частку грошових коштів у розмірі 1000, 00 грн заробітної плати, які її чоловік, ОСОБА_5, отримав перед відпусткою, знявши їх із банківської картки, які слідчим передані в касу відділу фінансування для зарахування на депозитний рахунок прокуратури Дніпропетровської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що спірні коштовності та золоті прикраси є особистою приватною власністю позивача, оскільки були подаровані її матір'ю, а право на 1/2 частку майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, вона має на підставі частини першої статті 60, частини першої статті 70 СК України.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року в частині визнання за ОСОБА_4 права спільної часткової власності на 1/2 частину золотих виробів, а саме - перстень з металу жовтого кольору, каст, оздоблений камінням зеленого та білого кольору вагою 7, 96 грам вартістю 1 791, 00 грн та перстень з металу жовтого кольору у вигляді печатки, каст, оздоблений камінням білого кольору вагою 7, 28 грам вартістю 1 638, 00 грн, які були особистою приватною власністю ОСОБА_5 та стягнення з стягнення з ОСОБА_4 в дохід держави грошової компенсації їх вартості, а також визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину талонів на отримання палива - автомобільного бензину А-95 в кількості 330 літрів на суму 3 300, 00 грн, карток операторів мобільного зв'язку для поповнення рахунків - ПАО «Київстар» 8 шт. по 100, 00 грн - на суму 800, 00 грн, ПАО «МТС» 2 шт. по 35, 00 грн кожна - на суму 710, 00 грн, які згодом були передані слідчим для реалізації, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року обґрунтовувалась тим, мотиви апеляційного суду про те, що ювелірні вироби на загальну суму 23 999, 99 грн належать ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності, ґрунтувалися на припущеннях, що суперечило частині четвертій статті 60 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року). У порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та дійшов передчасного висновку про визнання за позивачем права власності на майно, на яке було накладено арешт у рамках кримінального провадження, фактично втрутившись у виконання вироку суду від 15 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів та призначено покарання з конфіскацією 1/2 частки майна.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов'язком. Тобто спростувати презумпцію спільності майна повинна саме ОСОБА_4, яка доводить протилежне. Під час досудового розслідування з метою перевірки доводів ОСОБА_4 щодо подарованих їй матір'ю, ОСОБА_7, ювелірних виробів, вилучених під час досудового слідства, останню допитано слідчим в якості свідка і під час допиту вона не змогла підтвердити джерело доходу придбання спірних ювелірних виробів. Разом з тим ОСОБА_4 достатніх і належних доказів того, що спірні ювелірні вироби належать їй на праві особистої приватної власності не надала, що є її процесуальним обов'язком.

Апеляційний суд вважав, у порушення вимог статей 212 - 214 ЦПК України 2004 року суд першої інстанції на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та дійшов передчасного висновку про визнання за позивачем права власності на майно, на яке було накладено арешт у рамках кримінального провадження, фактично втрутившись у виконання вироку суду від 15 жовтня 2012 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів та призначено покарання з конфіскацією 1/2 частки майна.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просила скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що СК України визначає правовий режим коштовностей, якими користується один із подружжя, і які були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідно до частини другої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. В апеляційному суді позивач заявляла клопотання про огляд ювелірних виробів в судовому засіданні для встановлення факту, що вони є жіночими, натомість суд відмовив їй у задоволенні клопотання без наведення мотивів.

На переконання заявника, доказом того, що саме вона володіла та користувалась золотими виробами є те, що вона особисто добровільно його передала співробітникам служби безпеки до початку обшуку. Даних про те, що спірне майно придбане її чоловіком ОСОБА_5 за кошти, здобуті злочинним шляхом в матеріалах справи немає.

Заявник зазначає, що апеляційний суд в рішенні від 21 квітня 2017 року хоча і застосував правила статей 60, 70 СК України, проте належним чином не вирішив усі заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Криворізької Північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, ОСОБА_5, прокуратура Дніпропетровської області, третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на майно та виключення його з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року, призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик