Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 761/39175/17

провадження № 61-102св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агенство «Українські національні новини»,

треті особи: Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану адвокатом Захарченко Юрієм Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у складі судді Савицького О. А. та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Українські національні новини» (далі - ТОВ Інформаційне агентство «Українські національні новини»), треті особи: Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України, ОСОБА_5, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 07 хв. на сайті ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини» було розміщено статтю ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому за відсутності обвинувального вироку суду відповідач поширив відносно позивача недостовірну інформацію з детальним висвітленням конкретних обставин кримінальних порушень, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до висновку науково-правової експертизи Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України від 26 червня 2017 року у вищевказаній статті вся інформація викладена у формі фактичних даних, які можуть як відповідати дійсності, так і мати характер недостовірної інформації. Виклад інформації у формі оціночних суджень відсутній.

Оскільки власником сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, є ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини», обов'язок спростування поширеної інформації повинен бути покладений саме на вказаного відповідача.

ОСОБА_4 просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену ТОВ «Інформаційне агентство «Українські національні новини»

ІНФОРМАЦІЯ_1 в статті ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_2» (адреса веб-сторінки: ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме:

«На сьогоднішній день, відомо лише про частину тих схем, які були збудовані ОСОБА_4 для отримання багатомільйонних прибутків - це податкові майданчики, фіктивне повернення ПДВ і пільгове розмитнення товарів»;

«Під пильним контролем… ОСОБА_4, необхідні документи на повернення ПДВ підписувалися без проведення належних перевірок в найкоротші терміни»;

«Завдяки цій схемі ОСОБА_4 вдалося «вимити» з бюджету країни понад

3 млрд грн»;

«Гроші направлялися на рахунки, відкриті в ПАТ «АКБ «Капітал», який належав одному з соратників екс-міністра - ОСОБА_7. Надалі гроші переводилися в готівку і передавалися назад ОСОБА_4»;

«Стверджується, що саме ОСОБА_4 був ідеологом податкових майданчиків або як їх ще називали - програмних схем ухилення від податків, яка давала можливість підприємствам реального сектора економіки ухилятися від сплати податків на мільярдні суми»;

«Як стверджують слідчі, кожна з цих схем приносила ОСОБА_4 стабільний щомісячний багатомільйонний прибуток. Надалі частина грошей вирушала на легалізацію (через підприємства, про які ми розповімо пізніше), а частково - на покупку предметів розкоші, в тому числі для спа-зони та тренажерного залу, обладнаних прямо в міністерстві».

Зобов'язати ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини» протягом 3 (трьох) днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення в мережі Інтернет, на сторінці офіційного веб-сайту ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини» (http://www.unn.com.ua), резолютивної частини рішення суду. Відшкодувати витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня

2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що інформація є оціночним судженням, яка містить суб'єктивну думку та критику автора відносно особи позивача та його дій на посаді Міністра доходів і зборів України, відповідає матеріалам кримінального провадження № 0000521 від 18 червня 2014 року за підозрою колишнього Міністра доходів і зборів України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України, а також кримінального провадження

№ 0000113 від 19 січня 2017 року за підозрою колишнього Міністра доходів і зборів України ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п'ятою статті 191, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 366, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 205 КК України.

При цьому суд першої інстанції взяв до увагу ту обставину, що поширена інформація стосується діяльності позивача на посаді Міністра доходів і зборів України, межа допустимої критики відносно такої особи є значно більшою ніж критика відносно пересічного громадянина.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - Захарченка Ю. О. залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня

2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу представника

ОСОБА_4 - Захарченка Ю. О., суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

22 грудня 2018 року представник ОСОБА_4 - Захарченко Ю. О. через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити,мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій неповно встановили та дослідили обставини, які мають значення для справи, та неправильно визначили до встановлених обставин правовідносини, щодо яких виник спір.

Докази по справі досліджувались вибірково. Висновку науково-правової експертизи Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України від 26 червня 2017 року належної правової оцінки не надано.

Зміст статті не є оціночним судженням, а представляє собою викладення фактичних обставин.

Тільки після набрання законної сили обвинувального вироку суду про засудження конкретної особи за вчинення кримінальних правопорушень є допустимим розміщення в засобах масової інформації та на веб-сторінках статей з детальним висвітленням конкретних обставин кримінальних правопорушень та, в стверджувальній формі, про вчинення конкретними особами з зазначенням їх прізвищ вказаних кримінальних правопорушень.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні у відношенні позивача триває і всі фактичні дані, які в ньому досліджуються є таємницею досудового розслідування.

Судами не було враховано фактів протиправності дій органу прокуратури, що напряму вплинуло на результат розгляду справи.

Доводи інших учасників справи:

22 січня 2019 року ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини» через засоби поштового зв'язку подано до Верховного Суду відзив, у кому просить касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -

Захарченка Ю. О. залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Відзив ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини» обґрунтовано тим, що доводи, зазначені у касаційній скарзі, не відповідають дійсним обставинам справи, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року є законними, обґрунтованими, постановленим у відповідності до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Доводи касаційної скарги є ідентичними з доводами апеляційної скарги, які вже досліджувались та перевірялись судом, аргументи їх відхилення обґрунтовано мотивовані в постанові апеляційного суду.

30 січня 2019 року Генеральна прокуратура України через засоби поштового зв'язку подала до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - Захарченка Ю. О. залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Відзив Генеральної прокуратури України обґрунтовано тим, що не вбачається підстав вважати інформацію, викладену у публікації Інформаційного агенства «УНН» «ІНФОРМАЦІЯ_2», такою що не є достовірною. ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується доказами, зібраними у ході досудового розслідування. Вказані обставини є загальновідомими. Інформація наведена у публікації, відповідає дійсності і матеріалам кримінальних проваджень, викладена правдиво та достовірно. Висновок заявника про розголошення відомостей досудового розслідування з боку службових осіб Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України є надуманим та не підтверджується будь-якими доказами.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Шевченківського районного суду міст Києва.

У січні 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду та передано судді-доповідачу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи наведені у відзивах на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

На сайті ТОВ «Інформаційне агенство «Українські національні новини»

ІНФОРМАЦІЯ_1 було розміщено статтю ОСОБА_5 «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Вказана стаття містить наступні висловлювання:

«На сьогоднішній день, відомо лише про частину тих схем, які були збудовані ОСОБА_4 для отримання багатомільйонних прибутків - це податкові майданчики, фіктивне повернення ПДВ і пільгове розмитнення товарів»;

«Під пильним контролем керівництва податкових служб, починаючи від начальника районної податкової інспекції закінчуючи заступником міністра і самим ОСОБА_4, необхідні документи на повернення ПДВ підписувалися без проведення належних перевірок в найкоротші терміни»;

«Завдяки цій схемі ОСОБА_4 вдалося «вимити» з бюджету країни понад

3 млрд грн»;

«Гроші направлялися на рахунки, відкриті в ПАТ «АКБ «Капітал», який належав одному з соратників екс-міністра - ОСОБА_7. Надалі гроші переводилися в готівку і передавалися назад ОСОБА_4»;

«Стверджується, що саме ОСОБА_4 був ідеологом податкових майданчиків або як їх ще називали - програмних схем ухилення від податків, яка давала можливість підприємствам реального сектора економіки ухилятися від сплати податків на мільярдні суми»;

«Як стверджують слідчі, кожна з цих схем приносила ОСОБА_4 стабільний щомісячний багатомільйонний прибуток. Надалі частина грошей вирушала на легалізацію (через підприємства, про які ми розповімо пізніше), а частково - на покупку предметів розкоші, в тому числі для спа-зони та тренажерного залу, обладнаних прямо в міністерстві».

Відповідно до листа Генеральної прокуратури України від 23 березня

2017 року, інформація, наведена у публікації Інформаційного агентства «УНН» «ІНФОРМАЦІЯ_2», відповідає матеріалам кримінальних проваджень № 0000113

від 19 січня 2017 року за підозрою колишнього Міністра доходів і зборів України ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255; частиною четвертою статті 28, частиною п'ятою статті 191; частиною четвертою статті 28, частино першою статті 366; частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 205 КК України; та № 0000521 від 18 червня 2014 року за підозрою колишнього Міністра доходів і зборів України ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

Норми права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах:

Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Положеннями статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого

2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (статі 3, 4, 6 Декларації.)

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки поширена відносно позивача вищевикладена інформація стосується позивача під час його перебування на посаді Міністра доходів і зборів України. При цьому спірні висловлювання, наведені у статті ОСОБА_5, містять посилання на інформацію, отриману від Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, пов'язану з проведенням досудових розслідувань щодо ОСОБА_4

З урахуванням обставин справи та контексту всієї поширеної інформації щодо позивача, поширена інформація не містила безспірних тверджень про достовірні факти, а була основана на інформації, що містила оціночні судження, і стосувалися критики дій позивача на посаді публічної (посадової) особи, рівень критики якої є значно ширшим.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи заявника про неврахування судами попередніх інстанцій фактів протиправності дій органу прокуратури, що напряму вплинуло на результат розгляду справи є безпідставними, оскільки належними доказами не підтверджені.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, і зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до правил статті 400 ЦПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстав для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану адвокатом Захарченко Юрієм Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М Коротун

М. Є.Червинська