Дата документу 22.01.2019 Справа № 313/139/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №313/139/18

Провадження №22-ц/807/94/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року в складі судді Кравцова С.О. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, вона є рідною донькою померлого ОСОБА_4. Іншими спадкоємці першої черги, які надали заяву на прийняття та прийняли спадщину є відповідачка ОСОБА_3.

22.03.2013 року батько позивача склав заповіт, згідно з яким заповів їй все належне майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, і взагалі все те майно, що буде належати на день смерті і на що він законом матиме право.

Постановою державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Дзябко М.І. від 11.01.2017 року позивачці було відмовлено в оформлені спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що вона у встановлений законом строк для прийняття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини.

Вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки на час смерті батька вона, незважаючи на реєстрацію за іншою адресою, фактично проживала разом із ним за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений будинок належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 31.07.2013 року.

Позивачка зазначала, що протягом декількох років постійно проживала зі своїм батьком по день його смерті разом, оскільки він мав вади зору та не міг самостійно себе обслуговувати, зазначене зафіксоване в його заповіті від 22.03.2013 року в якому вказано, що він має вади зору та не може самостійно прочитати заповіт, цей заповіт було прочитано уголос, за його дорученням в його присутності.

Оскільки позивачка фактично мешкала зі своїм батьком на день його смерті та відповідно до заповіту він заповів їй все своє майно, вона вважала, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину належним чином та їй не має потреби звертатись до нотаріуса у 6 місячний термін.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалістю три місяці.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк, тривалістю три місяці, на прийняття спадщини яка належить їй за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_4

Судові витрати залишено за позивачем.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачка достовірно знала про наявність спадщини, про наявність заповіту, однак не скористалася правом прийняти спадщину за заповітом у встановлений строк шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Жодних поважних причин пропуску строку для подання такої заяви позивачкою не наведено. Посилання позивачки на проживання разом із батьком на час його смерті не є підставою для задоволення вказаних позовних вимог.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 19.06.2018 року справу передано у провадження судді Крилової О.В..

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 16.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В..

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року колегією суддів справу прийнято до свого провадження та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 (а.с.16).

ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 (а.с.7).

Відповідачка ОСОБА_3 є також донькою померлого ОСОБА_4, та 26 листопада 2015 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.30/зворот, 65).

22.03.2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого заповів все належне майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він законом матиме право, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Шевченко С.О., який діяв в порядку заміщення державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області (а.с.11).

Постановою державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Дзябко М.І. від 11.01.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в оформлені спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_4 та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що вона на час відкриття спадщини не була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем та у встановлений законом строк для прийняття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини (а.с.17).

Батько позивача ОСОБА_1 з 13.05.1999 року постійно мешкав по день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які мешкають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.13-15).

Зазначений будинок належить на праві приватної власності позивачу відповідно до договору дарування від 31.07.2013 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяження від 31.07.2013 року № 7410508 (а.с.10,12).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 надала суду довідку №3265 від 19.01.2018 року, видану виконавчим комітетом Веселівської селищної ради, а також довідку від 18.01.2018 року, видану депутатом округу №18 Веселівської ОТГ ОСОБА_8, сусідами ОСОБА_9, та ОСОБА_10, з якої вбачається,що ОСОБА_1 з квітня 2013 року до листопада 2015 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та доглядала за престарілим важко хворим батьком(а.с.8,9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустила строк для подачі заяви на прийняття спадщини за заповітом, оскільки фактично мешкала зі своїм батьком на день його смерті та відповідно до заповіту він заповів їй все своє майно, а отже позивачка вважала, що прийняла спадщину належним чином та їй не має потреби звертатись до нотаріуса у шестимісячний термін.

Із такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого вказаною статтею, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов'язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов'язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч положенням вищеназваних норм права, ОСОБА_1 не довела тієї обставини, що строк на прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, які були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Наведені позивачем обставини пропуску строку на прийняття спадщини свідчать не про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а про фактичне проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Отже, позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 після померлого батька ОСОБА_4, у зв'язку з чим відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057 грн. 20 коп. (а.с.84).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року скасувати із прийняттям нової постанови наступного змісту.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 057 грн. 20 коп. (одна тисяча п'ятдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка