Справа №705/3743/18
2/705/728/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року місто Умань Черкаської області

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Кормана О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

До суду звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.08.2014 року ОСОБА_1 отримавкредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2018 року має заборгованість 39269,52 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

На цих підставах просить стягнути з ОСОБА_1на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 39269,52 грн. за кредитним договором № б/н від 12.08.2014 року, яка складається з наступного: 500,00 заборгованість за кредитом; 32039,35 заборгованість по процентам за користування кредитом; 4384,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1846,17 грн. штраф (процентна складова).

Ухвалою судді від 19 листопада 2018 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляду справи було вирішено провести 19 грудня 2018 року.

Ухвалами судді від 19 грудня 2018 року, 28 січня 2019 року продовжувався строк розгляду справи, останній раз до 22 лютого 2019 року, оскільки до суду не надходили відомості про отримання відповідачем ухвали судді про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками.

Проте, копія позовної заяви з додатками та копії ухвал судді були, які були направлені на адресу відповідача за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, повернуті на адресу суду з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Пункт 5 ч.6 ст.272 ЦПК України визначає, що днем вручення судового рішення, у даному випадку копій ухвал судді про відкриття провадження у справі та продовження строку розгляду справи є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом робились відповідні оголошення на офіційному веб-сайті суду у звязку з тим, що суду не вдалось встановити зареєстроване місце проживання відповідача.

Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.1. п. 2.1.1. Витягу з ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. ОСОБА_2 регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п.п. 2.1.1.2.1 п. 2.1.1.2. цього ж Витягу з ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

Судом встановлено, що 12 серпня 2014 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_2 і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Анкета-заява). У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з сайту.

При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

Також, у Анкеті-заяві відсутні позначки про те, яку саме картку має намір отримати клієнт, хоча датою укладання договору являється дата отримання картки, вказаної у заяві.

До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

При цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 12.08.2014 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Тарифи, витяг з яких додано до позовної заяви, стосуються обслуговування кредитних карт «Універсальна». В Анкеті-заяві від 12.08.2014 року прохання про надання відповідачу платіжної картки «Універсальна» відсутнє. Тобто, укладений між сторонами Договір взагалі не стосувався кредитної картки «Універсальна».

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг, визначено, що ОСОБА_2 та Правила надання банківських послуг, Пам'ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до ОСОБА_2 та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

В той же час, позивачем, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

За вимог ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм ОСОБА_2 надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі ОСОБА_2 не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_2 розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що ОСОБА_2 містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі ОСОБА_2, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України,зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017 року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у звязку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_2 є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці ОСОБА_2 мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту».

У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у справі № 6-240цс14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначено, що «Суди апеляційної та касаційної інстанцій, погоджуючись з доводами позивача про застосування п'ятирічного строку позовної давності не звернули увагу на те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли ОСОБА_2 споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися». Тобто ВСУ у своєму правовому висновку зазначив, що якщо ОСОБА_2 кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом у справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, то суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Також, суду не надано документальних підтверджень того, що Розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.08.2014 року (далі - Розрахунок), який долучений до позовної заяви, дійсно стосується кредиту, яким користувався відповідач, так як ні в Анкеті-заяві, ні в Розрахунку, ні в інших документах, які долучені до позовної заяви, немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено вид картки, яка підлягала видачі, розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Також відсутні докази факту отримання картки відповідачем після підписання Анкети-заяви.

Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 12.08.2014 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.08.2014 року, який долучений до позовної заяви, дійсно стосується кредиту, яким користувався відповідач, так як ні в Анкеті-заяві, ні в Розрахунках, ні в інших документах, які долучені до позовної заяви, немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 19, 141, 76-81, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя О.В.Корман