Справа № 211/3472/18
Провадження № 2/211/225/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою», третя особа Центрально-міська районна у місті ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 в інтересах якого, як неповнолітнього, діє законний представник ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в послідуючому уточнила та просить суд встановити юридичний факт відсутності заборгованості за нараховані комунальні послуги за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у нього перед відповідачем по АДРЕСА_1 та визнати нараховану заборгованість в сумі 5359,89 грн., 700,48 грн. неправомірною без достатніх правових підстав, посилаючись на те, що проживав за адресою опікуна та не користувався послугами за адресою свого місця реєстрації в зв`язку з відсутністю. В обґрунтування позову зазначила, що неповнолітньому ОСОБА_2 належить на праві власності в порядку приватизації квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Він зареєстрований за даною адресою, але фактично мешкає разом зі своїм опікуном ОСОБА_1 за іншою адресою. Рішенням виконкому Довгинцівської районної у місті за ОСОБА_2 збережено право користування квартирою, у квартирі на той час були зареєстровані родичі позивача, які рішенням суду були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. ОСОБА_2 з 2001 р. не проживав та не проживає у вказані квартирі, а отже він не отримував комунальних послуг з моменту народження. На момент приватизації у квартирі виставлено борг за послуги з утримання будинку і споруди та прибудинкової території у розмірі 5359,89 грн. та за водопостачання і водовідведення у розмірі 700,48 грн. Через борг неповнолітньому не надано субсидію по оплаті за комунальні послуги. 31.10.2017 року вона звернулася до керівника ТОВ «Комбінат благоустрою» з проханням надати довідку про відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги для оформлення субсидії, так як дитина з народження не проживала за вказаною адресою, але їй було відмовлено та запропоновано укласти договір реструктуризації заборгованості, оскільки він має сплачувати борг за послуги, так як є наймачем квартири. Виконавчі провадження відносно позивача відсутні. На даний час у квартирі взагалі ніхто не проживає, в квартирі відсутнє теплопостачання: відсутні батареї, труби, зруйновані перекриття між кімнатами. Тому з метою захисту прав неповнолітньої дитини просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено його від сплати судового збору, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги щодо списання існуючої заборгованості є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, так як споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність на позовних вимогах наполягає.

Враховуючи викладене, оскільки сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, про причини неявки та їх поважність суд не повідомили, суд, відповідно до положень частини 1 статті 223 ЦПК України, вважає, що їх нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору та з метою дотримання розумних та допустимих строків розгляду справи вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1217 від 27.12.2016 р., неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності в порядку приватизації квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 7 - копія довідки), однак згідно копії довідки про місце проживання від 13.02.2018 р. (а.с. 6) фактично без реєстрації мешкає разом зі своєю бабцею ОСОБА_1 з 2001 року за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно рішення виконкому Центрально - Міської районної у місті ради виконавчого комітету № 313 від 21.08.2013 року, неповнолітньому ОСОБА_2 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено ОСОБА_1 опікуном над дитиною (а.с. 5 копія рішення).

Згідно інформації про стан особового рахунку № НОМЕР_1 відкритим на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , рахується заборгованість за послуги з утримання будинку і споруди та прибудинкової території у розмірі 5359,89 грн. та водопостачання і водовідведення у розмірі 700,48 грн.

Актом з місця мешкання від 25.04.2016 року, який був складений за участю заступника директора ТОВ «Комбінат благоустрою», встановлено, що у вказаній квартирі ніхто не проживає, квартира зачинена, стан квартири не задовільний, демонтовані несучі перегородки, побутова техніка та сантехніка відсутні, ванна, раковина, умивальник, змішувач води, крани, унітаз та бачок відсутні. Встановлений водовідсікаючий кран на квартиру ( а.с. 11).

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК Україниможуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі статтею 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Таким чином, особовий рахунок, відкритий за адресою міста проживання позивача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Крім того, пунктом 6 ч. 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII визначено право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, та відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно із п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою п.3 ч.2 ст.21 цього ж Закону визначено обовязок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.п. 5,6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивачу за зустрічним позовом надано право припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору; звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Стаття 64 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тому суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги з утримання будинку і споруди та прибудинкової території у розмірі 5359,89 грн. та водопостачання і водовідведення у сумі 700,48 грн., станом на 13.09.2018 рік є неправомірними, оскільки відповідачем не надано доказів фактичного користування ОСОБА_2 . житловими послугами, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, а отже його порушене право підлягає захисту заявленим способом, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою», третя особа Центрально-міська районна у місті ради про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» списати заборгованість на особовому рахунку на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за нараховані комунальні послуги за послуги з утримання будинку і споруди та прибудинкової території у розмірі 5359 ( п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять ) гривень 89 коп.

Встановити юридичний факт відсутності заборгованості за послуги з утримання будинку і споруди та прибудинкової території в сумі 5359,89 грн. та водопостачання і водовідведення 700,48 грн. у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою».

Визнати, що заборгованість за послуги з утримання будинку і споруди та прибудинкової території у розмірі 5359 ( п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять ) гривень та водопостачання і водовідведення у розмірі 700 ( сімсот ) гривень 48 коп. нарахована неправомірно без достатніх правових підстав Товариством з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 05.07.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат