КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/615/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» про стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

10 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся у суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» про стягнення страхового відшкодування за умовами добровільного страхування (КАСКО) транспортного засобу марки ВМW Х5, д.н.з. НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником вищезазначеного транспортного засобу. 20 грудня 2016 року між ним та ПАТ «СК «Еталон» було укладено договір № 1635 добровільного страхування (КАСКО) цього автомобіля.

24 липня 2017 року ним було виявлено пошкодження автомобіля, який було залишено на вихідні дні (з 22 липня по 24 липня 2017 року) на паркувальному майданчику біля офісного приміщення компанії за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 34. В той же день про даний факт він повідомив управління патрульної поліції та представників страхової компанії, страховому випадку присвоєно № 9529. По факту настання страхового випадку 25 липня 2017 року позивач подав заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Він, як власник пошкодженого транспортного засобу, виконав всі передбачені дії і надав всі необхідні документи, що стосуються даного страхового випадку. Станом на кінцевий строк виплати страхового відшкодування (03 серпня 2017 року) відповідачем не було здійснено страхового відшкодування, не було продовжено терміну розгляду страхової справи, не надано жодної відповіді з приводу затримки у виплаті страхового відшкодування та розгляді страхової справи. 04 вересня 2017 року від відповідача надійшов лист щодо відмови у здійсненні страхового відшкодування з посиланням на те, що позивач надав недостовірну інформацію про подію. Вважає відмову відповідача від виконання обов'язку щодо виплати страхового відшкодування неправомірною, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права та просив стягнути з відповідача 148019,15 грн., в тому числі суму страхового відшкодування в розмірі 146038,00 грн., пеню за умовами договору в розмірі 1007,40 грн., 3 % річних в розмірі 828,00 грн., витрати від інфляції в розмірі 145,75 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року

позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» на користь ОСОБА_4 кошти страхового відшкодування у розмірі - 146 038,00 грн.; пеню в розмірі - 6570,00 грн., 3% річних в сумі - 5401,41 грн., інфляційні нарахування в сумі - 16 037,33 грн., витрати за проведення експертизи в сумі - 4290,00 грн. та судовий збір в розмірі - 1783,37 грн., а всього в розмірі - 180 120,11 грн.

Не погодившись із рішенням суду Приватне акціонерне товариство «СК «Еталон» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що при ухваленні рішення було визнано встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними належними та достовірними на те доказами, окрім того, висновки, які викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи та рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Коротко виклав дії, які були проведені страховиком. Зокрема зазначав, що 24 липня 2017 року представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернувся до СК «ЕТАЛОН» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій в короткому описі зазначив події та її наслідки. Враховуючи те, що обставини настання події викладені лише зі слів позивача, зафіксовані працівниками патрульної поліції зі слів позивача та відсутні інші учасники пригоди, окрім того, враховуючи характер пошкоджень та пояснення страхувальника, які мали сумніви щодо їх утворення за зазначених останнім обставин, керуючись пунктами 24.2.2 та 23.3.3 Договору страхування, статтею 25 Закону України «Про страхування» СК «ЕТАЛОН» було замовлено проведення експертно-трасологічного дослідження обставин і механізму утворення пошкоджень автомобіля позивача, яке було доручено судовому експерту Півень В.В. За результатами проведеного дослідження є підстави для висновку про те, що комплекс механічних пошкоджень автомобіля з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин, викладених у поясненнях ОСОБА_4, щодо нерухомого стану ТЗ в момент спричинення пошкоджень.

В свою чергу, у висновку складеного на підставі ухвали суду, експерти роблять висновок, що зафіксований в наданих матеріалах обсяг пошкоджень у передній частині автомобіля міг бути утворений як при рухомому, так і при нерухомому стані даного автомобіля відносно слідоутворюючого об'єкта.

На думку представника відповідача, висновки експертів за своїм змістом є суперечливі, жоден із висновків не підтверджував правдивості наданої позивачем інформації до СК «ЕТАЛОН», суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача щодо виклику в судове засідання експертів, чим порушив принципи змагальності та рівності сторін. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» представник позивача ОСОБА_5 зазначав, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, надав їм належну правову оцінку, правильно встановив, що настання страхового випадку відбулось унаслідок дій, які достеменно невідомі страхувальнику, страхова подія відбулась в період дії договору добровільного страхування, укладеного між сторонами, позивач в свою чергу своєчасно повідомив про настання страхового випадку, неодноразово надавав автомобіль для проведення його огляду, в тому числі страховими експертами відповідача, та на спеціалізованому СТО, що підтверджується матеріалами справи, а дійсний розмір завданої шкоди підтверджений первинними документами. Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_4 та представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» в судове засідання апеляційного суду не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача ОСОБА_4 та представника відповідача Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлені, причину неявки суду не повідомив, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, позивач ОСОБА_4 для участі у справі направив свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положенням статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно із статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

За приписом до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Пунктом 3 частини першої статті 991 ЦК України встановлено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи на його користь з Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» страхове відшкодування у розмірі - 146 038,00 грн., пеню в розмірі - 6570,00 грн., 3% річних в сумі - 5401,41 грн., інфляційні нарахування в сумі - 16 037,33 грн., витрати за проведення експертизи в сумі - 4290,00 грн. та судовий збір в розмірі - 1783,37 грн. суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 20.12.2016 № 1635. Відповідно до умов Договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки ВМW Х5,д.н.з. НОМЕР_1, 2015 року випуску. Страховими ризиками визначено пошкодження (ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні явища, інші випадкові події) та викрадення.

Відповідно до розділу 17 Договору відшкодуванню підлягають пряма шкода, заподіяна у зв'язку з пошкодженням, конструктивною загибеллю або втратою застрахованого ТЗ внаслідок настання одного або декількох страхових випадків, передбачених цим договором; документально підтверджені необхідні та доцільні витрати, понесені при настанні страхового випадку; підтверджені документально витрати, понесені на евакуацію застрахованого ТЗ від місця аварії до місця зберігання чи місця ремонту, якщо в результаті настання страхового випадку ТЗ був неспроможній рухатися самостійно, у розмірі, що не перевищує 1200 грн.; підтверджені документально витрати, понесені на отримання довідок компетентних органів.

Пунктом 20.4 Договору встановлені причини,з яких Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, а пунктом 20.5 передбачено підстави для відмови. Розділ 24 Договору закріплює алгоритм дій Страхувальника при настанні події, що може бути визнана страховим випадком.

24 липня 2017 року позивачем було виявлено пошкодження застрахованого автомобіля, який було ним залишено на вихідні дні з 22 липня по 24 липня 2017 року на паркувальному майданчику біля офісного приміщення за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 34.

В матеріалах справи містяться пояснення позивача, надані 24 липня 2017 року працівникам патрульної поліції, та схема місця ДТП, складена інспектором УПП в м. Києві ДПГТУ, а також зафіксовано перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП.

Актом огляду транспортного засобу від 25.07.2017 встановлені пошкодження - деформація капоту, розлом решітки радіатора, розрив переднього бамперу, подряпини парктроніка, зміщення переднього крила, зламане кріплення передньої блокфари, зірвано з кріплень решітка радіатора переднього бампера.

24 липня 2017 року позивач повідомив про подію Страхову компанію «Еталон» (відповідача) за допомогою телефонного дзвінка (в call- центрі зареєстровано за № 9529), що підтверджується відповідною заявою.

Інформаційним листом від 26.07.2017 адвокат позивача звернувся до відповідача з приводу забезпечення 27 липня 2017 року аварійного комісара СК «Еталон» (представника страхової компанії) в огляді автомобіля для виявлення та фіксації всіх можливих внутрішніх пошкоджень транспортного засобу з метою здійснення належного розрахунку вартості страхового відшкодування, відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку-фактури № А-90430 від 28.07.2017 попередній розрахунок вартості ремонту автомобілю становить 184800,08 грн.

15 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відкриття страхової справи та здійснення страхового відшкодування за умовами договору.

Листом від 31.08.2017 № 01-04-528 відповідач відмовив у здійсненні страхового відшкодування пошкодження, отримані внаслідок події, що заявлена як така, що сталась в період з 22.07.2017 по 07.2017, оскільки заявлені обставини отриманих пошкоджень не відповідають механізму їх утворення. Виходячи із змісту листа, відповідачем замовлено проведення експертно-трасологічного дослідження обставин і механізму утворення пошкоджень автомобіля. За результатами проведеного дослідження є підстави для висновку про те, що комплекс механічних пошкоджень автомобіля позивача з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин, викладених в поясненнях відповідача щодо нерухомого стану транспортного засобу в момент спричинення пошкоджень, оскільки наявні пошкодження за механізмом спричинення характерні для утворення і прямолінійному русі самого досліджуваного автомобіля ходом вперед.

Тобто, підставою для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування став висновок транспортно-трасологічної експертизи № 036-08/Д(17) від 21 серпня 2017 року (а.с. 47-58), проведений судовим експертом Півень В.В. відповідно до якого за результатами проведеного дослідження є підстави для висновку про те, що комплекс механічних пошкоджень автомобіля ВМW Х5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин, викладених у поясненні ОСОБА_4, щодо нерухомого стану ТЗ в момент спричинення пошкоджень, оскільки наявні пошкодження за механізмом спричинення, характерні для утворення при прямолінійному русі самого досліджуваного автомобіля ВМW Х5 ходом вперед напрямку міцної, вертикально орієнтованої відносно опорної поверхні перешкоди типу «опори», яка у своїй будові мала виступаючу кромку гостро - кутового профілю, подальшого зіткнення автомобіля із вказаною перешкодою, що фактично і привело до утворення наявних механічних пошкоджень переднього бамперу, декоративної решітки облицювання радіатора і капоту автомобіля ВМW Х5, на ділянці між лівою кромкою переднього номерного знаку та лівою фарою головного світла, і послідуючою зупинкою автомобіля в кінцевій фазі зіткнення. Локалізація, форма і якісний характер вищеописаних деформацій переднього бамперу, декоративної решітки облицювання радіатора та капоту досліджуваного автомобіля ВМW Х5 , не характерні для контактування з деталями кузова іншого транспортного засобу, а також не могли бути спричинені внаслідок контактування з об'єктом, який переміщувався б фізичним зусиллям людини.

02 жовтня 2017 року позивач на своє замовлення отримав висновок експертного дослідження (а.с.59-67) щодо обставин та механізму виникнення пошкоджень на автомобілі ВМВ Х5держ.НОМЕР_1. Пошкодження на передній частині досліджуваного транспортного засобу виникли в результаті дії руйнуючої сили направленої відносно кузову автомобіля БМВ Х5 спереду назад та прикладеної вздовж вертикальної смуги розташованої трохи лівіше від місця кріплення передньої таблички реєстраційного номеру по всій висоті передньої частини транспортного засобу. Вказані пошкодження утворились від контакту передньої частини автомобіля БМВ Х5 з твердою вертикальною поверхнею, яка має вертикальні кутові виступаючі елементи, при цьому відносна швидкість зближення пошкодженої поверхні автомобіля БМВ Х5 та вертикальної слідоутворюючої поверхні була дуже мала.

Під час проведеного дослідження описаних пошкоджень передньої частини автомобіля БМВ Х5 держ.НОМЕР_1 - ніяких слідів, які б вказували на рух даного транспортного засобу в момент виникнення даних пошкоджень - не виявлено.

На автомобілі БМВ Х5 держ.НОМЕР_1 не має ніяких слідів, які б давали підстави для висновку про рух вказаного транспортного засобу під час отримання. З'ясувати ж як виникли пошкодження на автомобілі БМВ Х5 - чи під час стоянки, по наданій слідовій інформації, з технічної точки зору - не можливо. Вказані пошкодження могли виникнути від контакту з вантажем виступаючим за межі транспортного засобу або спецтехніки.

Тому, пошкодження на автомобілі БМВ Х5 держ.НОМЕР_1 могли утворитись під час стоянки даного транспортного засобу.

Пояснення страхувальника ОСОБА_4, щодо обставин заявленої ним події, при якій комплекс механічних пошкоджень на капоті, решітці облицювання радіатора та передньому бампері автомобілі БМВ Х5 держ.НОМЕР_1, утворився під час його стоянки на паркувальному майданчику у нерухомому стані, з технічної точки зору, спроможні - тобто, обставини описані водієм ОСОБА_4, з технічної точки зору, фактично могли бути.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням представника позивача, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу.

Відповідно до висновку експертів від 18.04.2018 № 24636/17-52, наданого на виконання ухвали суду, пошкодження в передній частині автомобіля ВМWХ5, д.н.з. НОМЕР_1, утворені в результаті ударної дії на передню ліву частину автомобіля вертикально орієнтованого порівняно вузького високоміцного об'єкта по напрямку переважно спереду назад відносно поздовжньої геометричної осі автомобіля, з деяким переміщенням даного об'єкту в площині, поперечній до поздовжньої осі автомобіля. Зафіксований в наданих матеріалах обсяг пошкоджень у передній частині автомобіля ВМW Х5, д.н.з. НОМЕР_1, міг бути утворений як при рухомому, так і при нерухомому стані даного автомобіля відносно слідоутворюючого об'єкта. З технічної точки зору, за обсягом наданих на дослідження матеріалів, немає підстав вважати пояснення ОСОБА_4 щодо обставин утворення пошкоджень у передній частині автомобіля ВМW Х5, д.н.з. НОМЕР_1, неспроможними.

Зазначений висновок був покладений в основу рішення суду.Даний висновок у встановленому законом порядку не оскаржено та не скасовано.

Станом на день розгляду справи позивачем було відремонтовано автомобіль. Відповідно до акту виконаних робіт від 21.09.2017 № ФО.00064 вартість ремонту автомобіля становить 146038,00 грн., сплата позивачем зазначеної суми підтверджується приходним касовим ордером № 1 від 21.09.2017. Вартість ремонтних робіт відповідачем не спростована. Із зазначеним розміром погодився, як суд першої інстанції, так погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що настання страхового випадку відбулось унаслідок дій, які достеменно невідомі страхувальнику, страхова подія відбулась в період дії договору добровільного страхування, укладеного між сторонами, позивач своєчасно повідомив про настання страхового випадку та надав письмові докази про понесені ним фінансові затрати по відновленню пошкодженого транспортного засобу.

Тобто суд першої інстанції з'ясував всі конкретні обставини справи, що передували настанню страхового випадку та розмір заподіяних збитків.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду першої інстанції щодо підстав до задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача щодо неповного з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача не містить. А в судове засідання представник відповідача не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи.

Доводи відповідача з приводу безпідставності суду першої інстанції щодо покладення в основу рішення висновку судової трасологічної експертизи, а не висновку експерта, проведеного на замовлення відповідача, як належного доказу, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, як підстава до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду дивлячись на таке.

Так, ухвалою суду від 27 листопада 2017 року у даній справі була призначена транспортно-трасологічна експертиза за клопотанням сторони позивача та у присутності представника відповідача. Кожна сторона не була позбавлена можливості поставити на вирішення експертів свої питання. Однак, представник відповідача обмежився лише запереченням проти призначення такої експертизи. А як вбачається з матеріалів справи, висновок експертів від 18.04.2018 № 24636/17-52 проведений двома експертами та є комісійний.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

достатність поданих експертові об'єктів дослідження;

повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

На час розгляду справи експертний висновок, проведений за ухвалою суду не скасований і не спростований сторонами.

Колегія суддів вважає, що при наявності висновку комісійної судової транспортно-трасологічної експертизу, суд першої інстанції правильно поклав його в основу рішення суду, оскільки він має перевагу, ніж висновок експерта Півень В.В., виконаний на замовлення страхової компанії, оскільки проведений двома спеціалістами.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: