Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 643/8914/16-ц

провадження № 61-19085св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулько Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник позивачів - ОСОБА_5,

відповідачі: науково-технічне приватне підприємство «Дінас», публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський АкціонернийБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до науково-технічного приватного підприємства «Дінас» (далі - НТПП «Дінас»), публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що наприкінці 2003 року НТПП «Дінас», як забудовник земельної ділянки, загальною площею 1,4856 га, яка розташована по АДРЕСА_1, залучало третіх осіб до інвестування проекту з будівництва торговельного комплексу, з якими було укладено відповідні договори на участь у дольовому будівництві нежитлової будівлі під торговельний центр.

27 січня 2004 року з ОСОБА_1 був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого він зобов'язався здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень 2-го поверху загальною площею 823,0 кв. м, та нежитлових приміщень 3-го поверху, загальною площею 757,9 кв. м, які розташовані у нежитловій п'ятиповерховій будівлі спірного торгового центру по АДРЕСА_1.

07 квітня 2004 року зі ОСОБА_2 був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого він зобов'язався здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень 1-го поверху загальною площею 850,9 кв. м та нежитлових приміщень 4-го поверху загальною площею 756,8 кв. м, які розташовані у зазначеному вище торговельному центрі. 18 листопада 2004 року з ОСОБА_3 був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого вона зобов'язалася здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень 1-го поверху загальною площею 1 110,6 кв. м та нежитлових приміщень 2-го поверху загальною площею 322,7 кв. м, які розташовані у зазначеному вище торговельному центрі.12 травня 2005 року з ОСОБА_4 був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого він зобов'язався здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень

3-го поверху загальною площею 291,4 кв. м, нежитлових приміщень

4-го поверху, загальною площею 225,5 кв. м, нежитлових приміщень

5-го поверху, загальною площею 846,1 кв. м, та нежитлових приміщень

6-го поверху, загальною площею 196,0 кв. м, які розташовані у вищевказаному торговельному центрі.

Відповідно до умов вищевказаних договорів на участь у дольовому будівництві, планувалася здача НТПП «Дінас» об'єкту будівництва до експлуатації не пізніше 28 лютого 2005 року. У зазначені строки будівництво торгівельного центру завершено не було. НТПП «Дінас» було подовжено строки будівництва спірного торгівельного центу до 31 грудня 2008 року. У зв'язку з подовженням строків було укладено додаткові угоди, якими у спірних договорах строк вводу торговельного центру до експлуатації був подовжений до 01 лютого 2009 року.

Наприкінці 2010 року адміністрація НТПП «Дінас» звітувала їм про підключення торгівельного центру до мереж електропостачання та

21 березня 2011 року між НТПП «Дінас» та ними було укладено відповідні додаткові угоди до договорів на участь у дольовому будівництві про додаткове фінансування будівництва торгівельного центру. Цими ж додатковими угодами було подовжено строк здачі торгівельного центру в експлуатацію до 01 жовтня 2013 року.

Обов'язок по фінансуванню будівництва спірного торгівельного центру ними виконаний у повному обсязі. Проте НТПП «Дінас» свого зобов'язання по введенню торгівельного центру до експлуатації та передачі їм у власність відповідних частин торгівельного центру не виконало, чим порушило умови відповідних договорів на участь у дольовому будівництві та їх права. У зв'язку з цим вони у 2016 році замовили технічну інвентаризацію торговельного центру та звернулись до суду з позовом до НТПП «Дінас» про визнання права власності, який рішенням Московського районного суду

м. Харкова від 06 червня 2016 року у справі № 643/6032/16-ц було задоволено і визнано за ними право власності на відповідні частини торговельного центру. Вказували про те, що їм стало відомо, що

НТПП «Дінас» без їх відома 15 січня 2008 року за рішенням Господарського суду Харківської області визнав за собою право власності на торговельний центр.

Після визнання за собою права власності на торговельний центр, між

НТПП «Дінас» та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір іпотеки № 136

до якого 01 жовтня 2009 року та 30 червня 2010 року було внесено зміни, а також 13 серпня 2008 року між ними було укладено договір іпотеки

№ 2060, до якого 15 січня 2009 року, 19 січня 2009 року, 30 червня 2010 року

та 28 грудня 2012 року було внесено зміни, відповідно до яких НТПП «Дінас» незаконно передав ПАТ «ВіЕйБі Банк» в іпотеку торговельний центр.

24 липня 2014 року державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Луценко П. Г. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 6969675, згідно з яким право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за

ПАТ «ВіЕйБі Банк». Підставою виникнення права власності були зазначені договори іпотек та договори про внесення змін до них, про що їх повідомлено не було.

Рішенням Харківського апеляційного господарського суду вищевказане рішення Господарського суду Харківської області скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено.

Оскільки право власності НТПП «Дінас» було набуто незаконно, то і набуття права власності ПАТ «ВіЕйБі Банк» на торговельний центр є незаконним, вони є законними власниками спірного майна на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2016 року.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати незаконним володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» нежитловою будівлею літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; витребувати з чужого незаконного володіння ПАТ «ВіЕйБі Бінк» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; скасувати рішення державного реєстратора № 15534964 від 03 вересня 2014 року, на підставі якого зареєстровано право власності ПАТ «ВіЕйБі Банк» на нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; скасувати рішення про державну реєстрацію від 29 січня 2008 року, на підставі якого зареєстровано право власності НТПП «Дінас» на нежитлову будівлю

літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня

2016 року у складі судді Марченко О. М. позов ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» нежитловою будівлею

літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1. Витребувано з чужого незаконного володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано рішення державного реєстратора № 15534964

від 03 вересня 2014 року, на підставі якого зареєстровано право власності ПАТ «ВіЕйБі Банк» на нежитлову будівлю літ. «2Б-6», загальною площею

6180,9 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано рішення про державну реєстрацію від 29 січня 2008 року, на підставі якого зареєстровано право власності науково-технічного приватного підприємства «Дінас» на нежитлову будівлю

літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з тим, що

НТПП «Дінас» не є власником та володільцем спірного майна, що підтверджується постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2016 року, що набрала законної сили, то відповідно НТПП «Дінас» не мало права укладати договір іпотеки № 136 з ПАТ «ВіЕйБі Банк», а тому позов є обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що право власності на спірне майно у позивачів припинилось, оскільки, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вони його відчужили на користь

ТОВ «Атлант-Харків», ТОВ «Мірро-Трейдинг» та ТОВ «КДС-Груп». Зважаючи на ці обставини, права позивачів не порушені, оскільки вони не є власниками спірного майна.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у липні 2017 року, представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -

ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що НТПП «Дінас» не набувало права власності на торговельний центр і не мало права ним розпоряджатись, тому право власності ПАТ «ВіЕйБі Банк» є незаконним. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та з урахуванням обставин щодо скасування господарським судом права власності за НТПП «Дінас», ними був обраний вірний спосіб захисту своїх прав шляхом звернення з віндикаційним позовом. Апеляційний суд, посилаючись на те, що ними не надано доказів того, що вони є засновниками товариств, до статутного капіталу яких вони внесли належне їм нерухоме майно, мав змогу самостійно скористатись даними Єдиного державного реєстру для отримання цієї інформації.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

24 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що наприкінці 2003 року НТПП «Дінас», як забудовник земельної ділянки, загальною площею 1,4856 га, яка розташована

по АДРЕСА_1, залучало третіх осіб до інвестування проекту з будівництва торговельного комплексу, з якими було укладено відповідні договори на участь у дольовому будівництві нежитлової будівлі під торговельний центр.

27 січня 2004 року між ОСОБА_1 та НТПП «Дінас» був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого він зобов'язався здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень

2-го поверху загальною площею 823,0 кв. м, та нежитлових приміщень

3-го поверху, загальною площею 757,9 кв. м, які розташовані у нежитловій п'ятиповерховій будівлі спірного торгового центру по АДРЕСА_1.

07 квітня 2004 року між ОСОБА_2 та НТПП «Дінас» був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого він зобов'язався здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень

1-го поверху загальною площею 850,9 кв. м та нежитлових приміщень

4-го поверху загальною площею 756,8 кв. м, які розташовані у зазначеному вище торговельному центрі.

18 листопада 2004 року між ОСОБА_3 та НТПП «Дінас» був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого вона зобов'язалася здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень 1-го поверху загальною площею 1 110,6 кв. м та нежитлових приміщень 2-го поверху загальною площею 322,7 кв. м, які розташовані у зазначеному вище торговельному центрі.

12 травня 2005 року між ОСОБА_4 та НТПП «Дінас» був укладений договір на участь у дольовому будівництві, за умовами якого він зобов'язався здійснити фінансування будівництва нежитлових приміщень

3-го поверху загальною площею 291,4 кв. м, нежитлових приміщень

4-го поверху, загальною площею 225,5 кв. м, нежитлових приміщень

5-го поверху, загальною площею 846,1 кв. м, та нежитлових приміщень

6-го поверху, загальною площею 196,0 кв. м, які розташовані у вищевказаному торговельному центрі.

Відповідно до умов вищевказаних договорів на участь у дольовому будівництві планувалася здача НТПП «Дінас» об'єкту будівництва до експлуатації не пізніше 28 лютого 2005 року. У зазначені строки будівництво торгівельного центру завершено не було. НТПП «Дінас» було подовжено строки будівництва спірного торгівельного центу до 31 грудня 2008 року. У зв'язку з подовженням строків було укладено додаткові угоди, якими у спірних договорах строк вводу торговельного центру до експлуатації був подовжений до 01 лютого 2009 року.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками спірного нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі

літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 на підставі рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 17 травня 2018 року (рішення № 74475783 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), вказане судове рішення було скасовано та у задоволенні позову

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 22 червня 2016 року право власності на нежитлові приміщення: першого поверху №1-:-15 площею 850, 9 кв. м четвертого поверху №1-:-24 площею 756, 8 кв. м у літ. «КМ-5» зареєстровано за ОСОБА_2; нежитлові приміщення: першого поверху №1-:-21 загальною площею 1110, 6 кв. м, другого поверху №1-:-19 загальною площею 322, 7 кв. м у літ. «КЛ-6» зареєстровані за ОСОБА_3; нежитлові приміщення: другого поверху № 1-:-12 загальною площею

823, 0 кв. м, третього поверху № 1-:-9 загальною площею 757, 9 кв. м у

літ. «КМ-5» зареєстровані за ОСОБА_1; нежитлові приміщення: третього поверху № 1-:-22 площею 291, 4 кв. м, четвертого поверху № 1-:-14 площею 225, 5 кв. м, п'ятого поверху №1-:-17 площею 223, 7 кв. м, шостого поверху № 1-:-10 площею 196, 0 кв. м у літ. «КЛ-6» зареєстровані за ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, станом на 23 листопада 2016 року зазначене нерухоме майно за правочинами належить на праві приватної власності зокрема, нежитлові приміщення: першого поверху

№1-:-15 площею 850, 9 кв. м четвертого поверху №1-:-24 площею 756, 8 кв. м у літ. «КМ-5» - ТОВ «Атлант-Харків», нежитлові приміщення: третього поверху

№ 1-:-22 площею 291, 4 кв. м, четвертого поверху № 1-:-14 площею

225, 5 кв. м, п'ятого поверху №1-:-17 площею 223, 7 кв. м шостого поверху

№ 1-:-10 площею 196, 0 кв. м у літ. «КЛ-6; нежитлові приміщення: першого поверху № 1-:-21 загальною площею 1110, 6 кв. м, другого поверху №1-:-19 загальною площею 322, 7 кв. м у літ. «КЛ-6» - ТОВ «Мірро-Трейдинг», нежитлові приміщення: другого поверху № 1-:-12 загальною площею

823, 0 кв. м, третього поверху № 1-:-9 загальною площею 757, 9 кв. м у

літ. «КМ-5» - ТОВ «КДС-Груп».

У ЦК України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, згідно зі статтею 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 346 ЦК України право власності особи припиняється у разі відчуження власником свого майна.

З урахуванням встановлених у справi обставин, на пiдставi дослiджених доказiв, яким надано належну оцiнку, суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що спірне майно не є власністю позивачів у справі, а тому воно не може бути витребувано на їхню користь із володіння інших осіб.

При цьому апеляційний суд правильно виходив з того, що позивачі не надали належні та допустимі докази про те, що вони є засновниками товариств, яким належить право власності на спірне майно і що воно фактично залишилось у їхній власності, тому такі їхні посилання не є підставою для задоволення заявленого ними, як фізичними особами, позову та витребування спірного майна на їхню користь.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1., ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули права власності на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2016 року є необґрунтованими, оскільки вказане судове рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 17 травня 2018 року (рішення

№ 74475783 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а, отже, зі скасуванням судового рішення втрачаються всі правові наслідки, пов'язані з ним, з часу його ухвалення.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами першої та апеляційної інстанцій, які їх обґрунтовано спростували.

В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта