КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Піхур О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2913/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року про забезпечення позову за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, який мотивовано тим, що 20 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який був підписаний у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15000 доларів США, що на день подання позовної заяви складало за офіційним курсом НБУ 395 100 грн. Згідно із п.1 договору позики, кінцевим строком повернення грошових коштів було визначено 20 лютого 2015 року, проте у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань ОСОБА_3 грошові кошти не повертає і позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 395 100 грн. та понесені судові витрати.

10 липня 2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7, відповідно до якої останній просив застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на автомобіль ОСОБА_3 Toyota Land Cruiser Prado, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС в місті Києві, який належить на праві власності відповідачу і до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо зазначеного автомобіля. Дана заява мотивована тим, що у телефонній розмові відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що не має наміру повертати грошові кошти, а вказаний автомобіль збирається продати.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль ОСОБА_3 Toyota Land Cruiser Prado, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС в місті Києві, який належить на праві власності відповідачу, а також заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо зазначеного автомобіля.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 395 100 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року особа, яка не приймала участі у розгляді справи, АТ «Сбербанк», через свого представника - ОСОБА_8, подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що 20 вересня 2010 року було задоволено позовні вимоги АТ «Сбербанк» щодо стягнення із ОСОБА_3 на його користь Банку заборгованості у розмірі 1 651 687 доларів США, що за курсом на 17 грудня 2009 року становило 13 259 802, 52 грн.

Апелянтом зазначається, що 15 березня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі на транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. В подальшому даний автомобіль було передано на зберігання ОСОБА_2, проте останній не виходив на зв'язок і встановити місце перебування транспортного засобу виявилось неможливим.

20 лютого 2017 року АТ «Сбербанк» повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ і було відкрито виконавче провадження ВП №53434134 і накладено арешт на все майно боржника.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не повно дослідив фактичні обставини справи, а ОСОБА_2 не надав жодних доказів, які б підтверджували існування реальної загрози відчуження майна відповідачем. Окрім того, зазначене рішення суду першої інстанції позбавляє державного виконавця здійснювати свої обов'язки щодо реалізації виконавчого провадження по стягненню заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк».

Враховуючи викладене, АТ «Сбербанк» просило скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року.

21 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7, відповідно до якого вважає, що рішення суду першої інстанції є цілком законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню, оскільки апелянтом не було доведено факту порушення судом його прав та інтересів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_7 та представника відповідача ОСОБА_8, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США та зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів до 20 лютого 2015 року, з метою забезпечення виконання вищевказаних зобов'язань позичальник передає у заставу позикодавцю належний йому автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 (а.с.4-5).

У відповідності до п. 3 договору позики, факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноруч написаною позичальником, відповідач зобов'язався повернути грошові кошти в строк до 20 лютого 2015 року включно в розмірі 15 000 доларів США у м. Переяслав-Хмельницький Київської області (а.с. 4).

Крім того, факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується нотаріально завіреними заявами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.7-8).

В результаті неналежного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_2 змушений був звернутися до суду для захисту своїх прав.

10 липня 2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7, відповідно до якої просили застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на автомобіль ОСОБА_3 Toyota Land Cruiser Prado, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зареєстрований в УДАІ ГУ МВС в місті Києві, який належить на праві власності відповідачу і до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо зазначеного автомобіля (а.с.87-90).

Забезпечуючи позов шляхом накладення арештуна автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, 2006 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову відповідним шляхом входить до переліку частини першої статті 150 ЦПК України та значиться під пунктом першим.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

Важливою складовою права на доступ до правосуддя, гарантованого ст. 6 Конвенції, є своєчасне виконання остаточного судового рішення. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Hornsby v. Greece" зазначив, що право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обов'язковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як суб'єктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються Судом в якості елементів верховенства права ("Golder v. The United Kingdom", № 4451/70).

Таким чином, держава несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що в даному провадженні АТ "Сбербанк" звертався до суду першої інстанції про залучення його в якості третьої особи, проте суд відмовив у задоволенні клопотання з підстав відсутності вимог щодо транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, так як судом першої інстанції враховано співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Апелянт не довів факт порушення судом його прав та інтересів, а оскаржуване судове рішення ніяким чином не впливає на законні інтереси АТ "Сбербанк", так як судом не вирішувалось питання про звернення стягнення на транспортний засіб - автомобіль ToyotaLand CruiserPrado, 2006 року випуску.

Більш того забезпечення позову з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 395 100 грн., тобто судом визнано позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ч. 7, 8 ст.158 ЦПК України уразі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Доводи апелянта не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального законодавства, оскільки доказів на підтвердження порушення судом першої інстанції норм ЦПК України при вирішення клопотання ОСОБА_2 в частині забезпечення позову до суду подано не було, а питання щодо першочерговості права на задоволення вимог кредиторів вирішується державним виконавцем при виконанні рішення судів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови складений 21 лютого 2019 року.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв