Провадження № 2/522/1645/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.07.2018 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.01.2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 що діяли як позикодавець та ОСОБА_2 що діяла як позичальник укладено договір позики. Сума позики за договором складала 11 000,00 дол. США строком до 31.12.2015 року. Того ж дня, а саме 05.01.2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 що діяли як позикодавець та ОСОБА_2 що діяла як позичальник укладено ще один договір позики у розмірі 3000 дол. США строком до 31.12.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 25.10.2015 року, видане Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10999. З цього приводу у Спадковому реєстрі було внесено реєстраційний запис за номером 58276145 з відомостями про спадкодавця ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08.05.2017 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 4965. З цього приводу у Спадковому реєстрі було внесено реєстраційний запис за номером 60715324 з відомостями про спадкодавця ОСОБА_4 Єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є позивач, який прийняв спадщину від померлих батьків. По теперішній час відповідачем умови договору виконані не були

Ухвалою суду від 20.07.2018 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, позивачу надано 10-деннй термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 31.07.2018 року провадження по справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін з проведенням підготовчого засідання на 24.10.2018 року.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.01.2019 року.

У судовому засіданні 22.01.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 05.01.2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діяли як позикодавець та ОСОБА_2, що діяла як позичальник укладено договір позики. Сума позики за договором складала 11 000,00 дол. США строком до 31.12.2015 року. Процентна ставка за договором позики становить 2 % щомісяця, що складає 220 дол. США.

05.01.2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 що діяли як позикодавець та ОСОБА_2 що діяла як позичальник укладено ще один договір позики у розмірі 3000 дол. США строком до 31.12.2015 року. Процентна ставка за договором позики становить 2 % щомісяця, що складає 60 дол. США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 25.10.2015 року, видане Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10999. З цього приводу у Спадковому реєстрі було внесено реєстраційний запис за номером 58276145 з відомостями про спадкодавця ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08.05.2017 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 4965. З цього приводу у Спадковому реєстрі було внесено реєстраційний запис за номером 60715324 з відомостями про спадкодавця ОСОБА_4

Згідно довідки Першої Одеської нотаріальної контори за № 1155/02-14 від 23.09.2017 року ОСОБА_5 прийняв спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який є їхнім сином.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Як вбачається зі змісту договорів позики від 05.01.2015 року термін надання позики позичальнику, тобто ОСОБА_2, визначається з моменту підписання відповідної розписки і складає до 31.12.2015 року.

Однак, розписка на підтвердження укладення договорів позики від 05.01.2015 року в матеріалах справи не міститься, тобто факт передачі між ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діяли як позикодавець та ОСОБА_2, що діяла як позичальник суми у розмірі 11 000,00 дол. США та 3000 дол. США відсутній.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 01.02.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар