Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

В листопад 2018 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - заявник) звернулася до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр. ОСОБА_2 . Необхідність звернення пояснила тим, що після смерті ОСОБА_2 залишилася заборгованість перед останнім за сумою його пенсійних виплат, а відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. З будь-якими особами спору про право немає . Заявниця стверджувала, що має фактичні сімейні відносини з померлим багато років, а спільно проживати із ним почала з 13 травня 2011 р. після того як ОСОБА_2 , подарував належну йому квартиру АДРЕСА_1 сину заявниці - ОСОБА_3 . У свою чергу, заявниці на праві власності належали дві квартири в одному будинку: однокімнатна квартира №3 та двокімнатна квартира АДРЕСА_3 . Після того, як ОСОБА_2 подарував належну йому квартиру сину заявниці, вони почали спільно проживати у належній ОСОБА_1 двокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_3 . При цьому, померлий ОСОБА_2 за взаємним рішенням з ОСОБА_1 був зареєстрований у належній їй квартирі АДРЕСА_5 для того, щоб мати можливість оформити субсидію на комунальні послуги. Заявниця стверджує, що мала з померлим спільний побут, вони вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки.

На підтвердження викладених доводів заявницею було надано наступні докази: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві 07 квітня 2018 р., копію договору Дарування квартири за адресою АДРЕСА_6 від 16 лютого 2006 р. на користь ОСОБА_1 ; копію договору дарування квартири за адресою АДРЕСА_1 від 13 травня 2011 р. на користь ОСОБА_1 , копію договору купівлі-продажу квартири від 16 червня 1994 р. за якою заявниця набула право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , копію паспорту померлого ОСОБА_2 із відміткою про реєстрацію за адресою АДРЕСА_6 , копія лікарського свідоцтва про смерть від 06 квітня 2016 р. згідно якого місцем смерті ОСОБА_2 є саме квартира за адресою АДРЕСА_3 , копія договору №1005/29/19/КВ/ОС-2018 про централізовану охорону майна фізичних осіб засобами сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони від 31.01.2018 р. у додатку №4 якого померлого ОСОБА_2 вказано в якості уповноваженої особи, яка має право користуватися сигналізацією для доступу у квартиру, копія довіреності на отримання грошових коштів від 14 червня 2011 р. від ОСОБА_2 на користь сина заявниці, чеки на спільні покупки у т.ч. з підписом померлого ОСОБА_2 у гарантійному талоні, копії спільних фотографій заявниці з померлим.

Представником заявника було заявлено про виклик свідків гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 .

В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - надав до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Як встановлено судом, згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07 квітня 2018 р. серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблений відповідний актовий запис №6106 (а.с. 49).

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , показала, що з 2011 р. по 2018 р. проживала за адресою АДРЕСА_6 даній квартирі вона проживала за згодою власниці квартири - заявниці. У цьому самому будинку знаходиться і квартира № 9 в якій постійно проживали померлий ОСОБА_2 та заявниця. Свідок багаторазово приходила до кв. АДРЕСА_3 , постійно бачила там померлого ОСОБА_2 , спостерігала ведення ним з заявницею спільного господарства, наявність спільного побуту та характер відносин, які вона може охарактеризувати як сімейні.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що багато років працює разом із сином заявниці ОСОБА_3 та приблизно з 2011 р. постійно запрошувався на дачу належну ОСОБА_3 у с. Ясногородка для проведення спільного відпочинку з його сім`єю, де завжди були присутніми померлий ОСОБА_2 та заявниця, також неодноразово відвідував квартиру АДРЕСА_3 , де проживали заявниця з ОСОБА_2 Свідок характеризує відносини між заявницею та ОСОБА_2 як сімейні із спільним побутом, правами і обов`язками.

За договором купівлі-продажу квартири від 16 червня 1994 р., посвідченого генеральним директором Товарної біржі «Українська біржа» Десятинна» ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9-10).

Відповідно до договору дарування від 16 лютого 2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. зареєстрованого в реєстрі за №50, ОСОБА_1 набула у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 7-8).

Згідно договору дарування квартири від 13 травня 2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. зареєстрованого в реєстрі за №1649, померлим ОСОБА_2 13 травня 2011 р. було подаровано належну йому квартиру за адресою АДРЕСА_1 на користь сина заявниці - ОСОБА_3 (а.с. 5-6).

Згідно договору №1005/29/19/КВ/ОС-2018 про централізовану охорону майна фізичних осіб засобами сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони від 31.01.2018 р. у додатку №4 померлий ОСОБА_2 виступав уповноваженою особою, яка мала право користуватися сигналізацією для доступу у квартиру за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 18).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 06 квітня 2016 р. №131, виданого КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» місцем смерті ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_3 (а.с. 16-17).

Судом встановлено, що заявник з померлим ОСОБА_2 з 13 травня 2011 р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом однією сім`єю за адресою АДРЕСА_3 , мали спільні права і обов`язки, сумісно вели господарство, були пов`язані спільним побутом.

Для перевірки доводів заявника щодо відсутності спору про право, судом було витребувано матеріали спадкової справи у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. ( номер запису у спадковому реєстрі 63063027, дата заведення 27.09.2018 р.). З матеріалів спадкової справи наявності спору про право з іншими спадкоємцями судом не вбачається.

Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Частиною 2 статті 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За положенням ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Це підтверджується матеріалами справи та допитаними в судовому засіданні свідками.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4 СК України, ст.ст. 234,293,294, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженця с. Ясногородка Макарівського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) у період з 13 травня 2011 року по 06 квітня 2018 року;

Рішення може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд виріши їх питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України,- протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п.п. 15.5., 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк