Справа № 713/804/18
Провадження №2/713/378/19
РІШЕННЯ

іменем України

26.06.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом АТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

У позові вказував, що 07.06.2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що банк свої зобов`язання виконав, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, указаному у договорі, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 47904.14 грн., з яких: 2539.13 грн. заборгованість за кредитом; 38946,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3661,36 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2257,34 грн. штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 23.12.2010 року в сумі 37550,08 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив застосувати строки позовної давності та відмовити ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується її копією.

Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором без номеру від 07.06.2010 року станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість у розмірі47904,14 грн., з яких: 2539,13 грн. заборгованість за кредитом; 38946,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3661,36 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2257,34 грн. штраф (процентна складова) , що підтверджується розрахунком заборгованості.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 05 червня 2018 року.

Ч.1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору до моменту повного погашення заборгованості (п.1.1.7.42 Договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічні правові позиції були висловлені Верховним Судом України в постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, 3 червня 2015 року № 6-31цс15, 14.12.2016 р. № 6-2462цс16.

Судом встановлено, що 07.06.2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Таким чином між сторонами був укладений договір приєднання про надання банківських послуг.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.06.2010 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , вбачається, що останній користувався кредитною карткою, знімав кошти з кредитної картки, здійснював погашення заборгованості.

Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитними коштами він здійснив 13.02.2015 року.

Договором передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову, отже початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. Вже в грудні 2014 року права позивача були порушені, а отже і почався відлік строку позовної давності щодо стягнення періодичних щомісячних платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Крім того, п. 2.1.1.12.4 договору передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, в разі наявності простроченого кредиту (овердрафту).

- строком повернення кредиту (овердрафту) в повному об`ємі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Таким чином, право позивача на повернення йому кредиту в повному обсязі було порушене на 211-й день, і з цього часу він мав право пред`явити позов до відповідача про повернення кредиту в повному обсязі.

Крім того, п. 2.1.1.8.7 договору передбачено, що банк, крім іншого, інформує клієнта про заборгованість по кредитним договорам.

Доказів інформування відповідача про заборгованість по кредитним договорам позивачем не надано.

В зв`язку з наведеним, суд вважає, що позивач звернувся до відповідача з пропуском строку позовної давності щодо місячних платежів та щодо повернення кредиту в повному обсязі.

З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити в зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки ОСОБА_1 здійснив останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом 13.02.2015 року, а позивач звернувся до суду з позовом 05.05.2018 року.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача, які складються із судового збору в розмірі 1762,00 грн. залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові АТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Кириляк