ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4779/18 Номер провадження 22-ц/814/390/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2018 року (повний текс рішення виготовлено 04 грудня 2018 року) по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною,

третя особа - виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні посилаючись на те, що у вересні 2015 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_5

У 2017 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, малолітня ОСОБА_5 залишилася проживати з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач перешкоджає ОСОБА_3 у спілкуванні з дочкою, у зв'язку з чим останній звертався до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, є рішення органу опіки та піклування, але таке рішення щодо участі батька у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 порушується.

Просили суд зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначити ОСОБА_3, як спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною наступним чином: кожного понеділка з 11.00 до 13.30 без присутності матері; кожного четверга з 18.00 до 20.30 без присутності матері; кожної суботи з 18.00 до 20.30 без присутності матері; дні народження 6 годин в день. Визначити ОСОБА_4, як спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою кожної неділі з 12.00 до 18.00 без присутності матері. Визначити місце передання дитини за місцем її проживання.

12 вересня 2018 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини. Даний позов обґрунтовано тим, що рішення органу опіки та піклування щодо участі батька у вихованні дитини ОСОБА_5 до серпня 2018 року нею виконувалися постійно та неухильно, але 02 серпня 2018 року ОСОБА_3 не повернув дитину у встановлений рішенням час, повіз у невідомому напрямку та вимкнув телефон. Дитина отримала психологічну травму, з даного приводу зверталася з заявами до органів поліції. Вважає, що перебування дитини з батьком без присутності матері може зашкодити її законним інтересам.

Просила визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батька ОСОБА_3 наступним чином: кожної середи з 18.30 до 20.30 в присутності матері; кожної суботи з 11.00 до 13.00 в присутності матері; дні народження 3 години в світлий час доби за домовленістю про точний час з матір'ю.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено батькові ОСОБА_3 наступні способи участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-середа з 18.30 год. до 20.30 год. без присутності матері;

-кожна друга та четверта п'ятниця місяця з 18.30 год. до 20.30 год. без присутності матері;

-кожна перша та третя субота місяця з 11.00 год. до 18.00 год. без присутності матері;

-день народження дитини 21 квітня з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері.

Встановлено бабі ОСОБА_4 наступні способи участі у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-кожна перша та третя субота місяця з 11.00 год. до 18.00 год. без присутності матері.

Визначено місце передачі дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, її фактичне місце проживання.

Покладено на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обов'язок забирати і приводити дитину до її постійного місця проживання.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Непогодившись з даним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просила рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково, а саме встановити наступні способи участі батька у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-середа з 18.30 год. до 20.30 год. без присутності матері;

-кожна друга та четверта п'ятниця місяця з 18.30 год. до 20.30 год. в присутності матері;

-кожна перша та третя субота місяця з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері;

-дені народження дитини з 10.00 год. до 13.00 год. в присутності матері.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні і вихованні онуки відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначили, що вважають доводи апеляційної скарги безпідставними, просять відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з 12 вересня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2017 року в справі № 552/4396/17, яке вступило в законну силу.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу між батьками залишилася проживати з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 є матір'ю позивача ОСОБА_3 та бабою малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_3 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з актом обстеження умов проживання, що затверджений 28 вересня 2018 року (а.с. 223), умови проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою задовільні, в квартирі прибрано, охайно, санітарно-гігієнічні умови задовільні, є ліжко, гардеробна кімната, санвузол. Для дитини є ліжечко, що відповідає віку, іграшки, одяг для дитини, дитина забезпечена всіма необхідними речами для її розвитку.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 13 лютого 2018 року № 32 встановлено батькові ОСОБА_3 час для спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: кожного понеділка з 11.00 до 13.30 без присутності матері; кожного четверга з 18.00 до 20.30 без присутності матері; кожної суботи з 18.00 до 20.30 без присутності матері; дні народження 2 години в день за домовленістю батьків.

Одночасно зазначеним рішенням виконавчий комітет як орган опіки та піклування попередив батьків про коректність поведінки при вирішенні даного питання.

Як встановлено судом та не заперечувалося ОСОБА_2 в судовому засіданні, відповідач починаючи з серпня 2018 року свідомо ухилялася від виконання рішення органу опіки та піклування щодо участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, вважаючи, що таке спілкування має проходити виключно за її участі.

Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За правилами ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно з висновком органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 23 жовтня 2018 року № 259, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити батькові ОСОБА_3 наступні способи участі у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: середа з 18.30 до 20.30 в присутності матері; кожна друга та четверта п'ятниця місяці з 18.30 до 20.30 в присутності матері; кожна перша та третя субота місяця з 11.00 до 18.00 без присутності матері, день народження дитини з 10.00 до 13.00 без присутності матері.

Таким чином орган опіки та піклування визначив способи участі батька у вихованні дитини шляхом зустрічей як в присутності матері, так і без її участі.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається з ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За нормами ч. 2 ст. 141, ст.ст. 153, 157 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Урезультаті аналізу досліджених в справі доказів, в тому числі оглянутих відеозаписів та заслуханих в судовому засіданні аудіо записів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що між сторонами по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склалися недоброзичливі, напружені стосунки. Рідкі зустрічі, які відбуваються між ними супроводжуються конфліктами та сварками. Поведінка сторін по відношенню один до одного є некоректною, кожен із сторін не критичний до своєї поведінки та саме свої дії вважає правомірними, не йдучи на поступки іншому. Відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачем свого права. Однак, право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Однією із засад регулювання сімейних відносин відповідно до ст. 7 СК України є забезпечення дитини можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, в тому числі і забезпеченням їй сімейного виховання.

Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що з урахуванням встановлених судом обставин, фактичних взаємин сторін по справі, враховуючи вік дитини, ставлення позивача ОСОБА_3 до малолітньої, наявність висновку органу опіки та піклування, з метою забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, є доцільним визначити спосіб участі позивача ОСОБА_3 з урахуванням відповідного висновку органу опіки та піклування, але без присутності матері.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі 619/3051/17.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає правильною оцінку доказів судом першої інстанції, щодо неповернення доньки матері та конфлікту в ніч з 02 на 03 серпня 2018 року, а саме.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорювалося відповідачем, що 02 серпня 2018 року позивач ОСОБА_3 у визначений органом опіки та піклування час з'явився разом з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою відповідача: АДРЕСА_1., але остання за місцем проживання була відсутня.

Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо піклування та виховання дитини дії ОСОБА_3, в результаті яких його малолітня донька залишилася з батьком за місцем його проживання, жодним чином не виходять за межі прав, якими користується позивач як батько малолітньої доньки.

Крім того, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом подій, які відбувалися в ніч з 02 на 03 серпня 2018 року за місцем проживання позивача ОСОБА_3, встановлено обставину некоректної поведінки безпосередньо ОСОБА_2 при вирішенні даного конфлікту. Тобто у вказаній конфліктній ситуації винні обидві сторони спору, які не бажають йти на зустріч один одному.

При цьому, посилання відповідача при розгляді справи судом першої інстанції та в апеляційній скарзі на те, що в результаті вказаних подій малолітня ОСОБА_5 отримала психологічну травму, ще раз доводить обґрунтованість позовних вимог та негативний вплив на дитину спілкування сторін в її присутності.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Тлумачення ч.ч. 2, 3 ст. 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов'язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ст. 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені оставинм суд першої інстанції зробив правилі висновки, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 Спілкування баби з онукою співпадає з визначеним часом для спілкування з малолітньою ОСОБА_5 і її батька, що надасть можливість дитині одночасно проводити час з батьком та бабою.

Доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо неправдивості свідчень ОСОБА_3 стосовно сплати аліментів у великих розмірах та того, що він не знайомий з цивільним чоловіком ОСОБА_2 - ОСОБА_6 не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки дані обставини не впливають на права та обв'язки батьків щодо спілкування з дитиною та її виховання.

При цьому, не може впливати на обсяг прав і обов'язків позивача, як батька ОСОБА_5 наявність у відповідача цивільного чоловіка з яким її донька перебуває у гарних відносинах.

Посилання ОСОБА_2 на безпідставність рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, так як вона не чинить жодних перешкод у спілкування онуки з бабусею спростовуються наявністю даного спору, що свідчить про те, що між сторонами у справі виник і існує спір щодо виховання ОСОБА_5

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 зверталась до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради з заявою щодо участі у вихованні онуки ОСОБА_5 Листом виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 23 серпня 2018 року їй було рекомендовано звернутися з порушеним питанням до Київського районного суду м. Полтави.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 18 лютого 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко