Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 444/501/16-ц

провадження № 61-23021св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Куликівська селищна рада Жовківського району Львівської області,

треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Шандри М. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, третя особи: Жовківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , у якому просила визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09 жовтня 1997 року № 250 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0883 га для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 та визнати недійсним державний акт про право власності на землю, що виданий ОСОБА_3 17 листопада 1998 року серії НОМЕР_1 на підставі вказаного рішення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що її дідові ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 1962 року, належав житловий будинок на АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 дід помер, після його смерті спадкоємцями були його дружина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (батько позивача). 23 липня 1999 року її батько отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на Ѕ частину вказаного будинку та господарських будівель і споруд.

25 жовтня 2008 року батько подарував їй Ѕ частину вказаного будинку та господарських будівель і споруд.

ІНФОРМАЦІЯ_3 її батько помер. Після смерті батька вона зверталася до нотаріальної контори та прийняла спадщину.

Звернувшись до селищної ради про передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , вона дізналася, що земельна ділянка відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 17 листопада 1998 року, що виданий на підставі рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09 жовтня 1997 року № 250, належить ОСОБА_3

Вважаючи оскаржуване рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області незаконним, а державний акт на право власності на спірну земельну ділянку недійсним, оскільки на час прийняття та видачі вказаних документів ОСОБА_3 не була єдиним власником житлового будинку господарських будівель і споруд та, враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла і про спадкоємців їй нічого не відомо, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року у складі судді Ясиновського Р. Б. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09 жовтня 1997 року № 250 незаконним.

Визнано право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи та посилаючись на положення статей 120, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статей 328, 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вважав, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області.

Апеляційний суд виходив із того, що оскільки після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа, а спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що вона не вважає ОСОБА_2 власником спірної земельної ділянки, а вимоги частини першої статті 33 ЦПК України не зобов`язують її як позивача залучати особу як співвідповідача у справі, а тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні її позову до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_2 подала заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржуване судове рішення, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

Витребувано з Жовківського районного суду Львівської області зазначену справу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 (дід позивача), на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 1962 року належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями булийого дружина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (батько позивача).

17 листопада 1998 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право приватної власності на землю, що виданий на підставі рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 09 жовтня 1997 року, відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 0,0883 газ цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 .

28 квітня 1999 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 звернулася з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

23 липня 1999 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 .

25 жовтня 2008 року ОСОБА_5 подарував належну йому &frac12; частину житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача, тобто з власної ініціативи.

Суди встановили, що 25 жовтня 2008 року ОСОБА_5 подарував належну йому Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 09 жовтня 1997 року та недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого 17 листопада 1998 року ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що після прийняття спадщини у 2015 році вона звернулася до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області про передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , де їй стало відомо, що ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 09 жовтня 1997 року отримала державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла.

Відповідно до спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, є спадкоємцем після смерті спадкодавця, яка відповідно до державного акту на право приватної власності від 17 листопада 1998 року була власником земельної ділянки площею 0,0883 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд, виходячи з того, що після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа, а спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук