Справа № 127/3573/17
Провадження 6/127/417/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці подання старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бараболя Н.А. про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бараболя Н.А. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження 54482359 з виконання постанови №127/3573/17 від 10.03.2017 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 3,4,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 11.08.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Державним виконавцем 22.08.2018 р. та 08.04.2019 р. на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

На виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження 54482359 з виконання постанови №127/3573/17 від 10.03.2017 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ст.ст. 3,4,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 11.08.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

В поданні старший державний виконавець зазначає про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна та доходів, але доказів про вказану обставину суду не подано.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу боржника ОСОБА_1 та обставини, на які посилається державний виконавець в поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області №127/3573/17 від 10.03.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн.

Згідно із ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить у межах цієї території право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом і які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших осіб і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім цього, факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

У зв`язку із наведеним і згідно з практикою Верховного суду застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) відповідно до положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», є доцільним, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

З наданих до подання державного виконавця документів не слідує свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього зобов`язань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бараболя Н.А. про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя