Справа № 683/910/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/910/19, 2/683/864/2019 за позовом ОСОБА_1 до Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3071 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 в межах Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 15 жовтня 2002 року на підставі рішення Березненської сільської ради від 03 червня 2002 року за № 24.

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала в с. Березне Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2002 року.

Вона є спадкоємицею майна ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим Березненською сільською радою 22 вересня 2010 року, прийняла спадщину у встановленому законом порядку та частково оформила свої спадкові права, а саме на житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування.

Однак державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,3071 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що входить до Державного акту серії НОМЕР_2 , виданого 15 жовтня 2002 року, оскільки вказана земельна ділянка не охоплена заповітом та не входить до складу садиби.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 30 квітня 2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надавши повноваження на представництво своїх інтересів адвокату Кашину В.А., який подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Відповідач Березненська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника та про визнання даного позову.

Відповідачка ОСОБА_2 також направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вказала, що позов визнає.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березне Старокостянтинівського району Хмельницької області померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивачки ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2002 року. На день своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в с АДРЕСА_2 , до складу її сім`ї входили: дочка ОСОБА_1 , 1959 року народження, зять ОСОБА_4 , 1954 року народження.

13 вересня 2012 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 693/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

15 лютого 2019 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 ; свідоцтвом про народження позивачки; свідоцтвом про розірвання шлюбу позивачки; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, з якого вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_5 ; свідоцтвом позивачки про укладення шлюбу; Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2002 року; свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2019 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; заповітом ОСОБА_3 від 22 вересня 2010 року; матеріалами спадкової справи № 693/2012 від 13 вересня 2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Таким чином ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори повідомлено ОСОБА_1 про відсутність можливості оформлення спадкових прав за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3071 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказана земельна ділянка не охоплена заповітом та не входить до складу садиби (відповідь на звернення щодо спадкових прав від 15 лютого 2019 року за № 522/02-14).

У відповідності до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З огляду на викладене, за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3071 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Керуючись ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3071 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в межах Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 15 жовтня 2002 року, на підставі рішення Березненської сільської ради від 3 червня 2002 року за № 24.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: