ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
13 лютого 2019 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,
14.12.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь 310 173, 94 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнути з відповідача на користь позивача 50 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнути судові витрати.
Крім того, внаслідок протиправних дій та безвідповідальності ОСОБА_2, який вчинив адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тимчасовій втраті душевного спокою та моральних переживань, оскільки моральна шкода для фізичної особи є категорією психологічного плану, невід'ємно пов'язаною із самою особою, її відчуттям, емоційно-розумовою діяльністю, відображає внутрішній світ людини й характеризується, зокрема, наявністю психотравмуючих факторів, позбавленням відчуття життєвої захищеності, зміною життєвого укладу. Позивач не порушив жодного правила дорожнього руху, рухався по своїй смузі руху, в той час як відповідач грубо порушив ці правила, поставивши не тільки своє, але і життя позивача у небезпеку.
Автомобіль позивачем було придбано лише 19.05.2018 р., а вже 20.08.2018 р. цей автомобіль був майже знищений. Окрім того, втрата особистого транспортного засобу вплинула і на професійну діяльність позивача, який є адвокатом, і за робочий день може відвідувати кілька судових засідань не тільки у м. Харкові, а і за його межами. Через пошкодження автомобіля позивач був відсторонений від привичних та необхідних для нього умов життя. Таким чином, моральну шкоду, завдану з вини відповідача позивач оцінює у 50 000,00 грн., оскільки дана сума відповідає вимогам розумності та справедливості, конкретним обставинам справи, фізичним та моральним стражданням позивача.
У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.12.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не зявився, 22.01.2019 р. подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.32).
В судове засідання, призначене на 22.01.2019 р. відповідач не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.35).
В судове засідання, призначене на 13.02.2019 р., відповідач повторно не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином(а.с.36), причин неявки в судові засідання відповідач не повідомив, відзив на позов до суду не подано.
Відповідно до ухвали суду від 13.02.2019 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 02.10.2018 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 копійок.
Постанова набула чинності 15.10.2018 р. (а.с.8).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 02.10.2018 р., тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

В наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль Toyota Camry, д/н. АХ 5505 СХ, власником якого є ОСОБА_1 (а.с.23).

Власником автомобіля ВАЗ 2105, д/н. 45285 ХА є ОСОБА_3 (а.с.22), проте фактично ним володіє відповідач.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Цивільно-правова відповідальність володільця наземного транспортного засобу ВАЗ 2105, 1982 року випуску, номер кузова ХТА210500С0146721, застраховано у ПАТ «СК «ОРАНТА» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7593316 від 07 липня 2018 р., згідно якого страхувальником є ОСОБА_2 (а.с.21).

Страхова сума на одного потерпілого складає сто тисяч гривень за шкоду, завдану майну. Розмір франшизи дві тисячі гривень.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського НДІСЕ ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса із заявою щодо встановлення матеріальних збитків, які були йому завдані в наслідок пошкодження автомобіля Toyota Camry, д/н. АХ 5505 СХ при ДТП 20.08.2018 р.

01.10.2018 р. судовим експертом Харківського НДІСЕ ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса ОСОБА_4 складено висновок №19631 експертного автотоварознавського дослідження, згідно якого розмір матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля Toyota Camry, д/н. АХ 5505 СХ в результаті ДТП, складає 405943,14 грн. (а.с.9-19).

Вартість висновку складає 2230 грн., 80 коп., які були сплачені позивачем.

16.10.2018 р. позивачу було сплачено страховою компанією страхове відшкодування за договором страхування АМ/7593316 від 07 липня 2018 р. у розмірі 98 000 грн. 00 коп. (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, різниця між завданим розміром шкоди спричиненої позивачу і страховим відшкодуванням складає 307 943, 14 грн. (405 943, 14 98 000), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню 2230, 80 грн., які сплачені позивачем за складання висновку експертного автотоварознавського дослідження.

Також, згідно згідно п. 3 ППВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З положень ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для неї умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, враховуючи розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 310 173, 94 грн., що складається з різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою 307 943, 14 грн. та витрат, повязаних зі складенням висновку експертного автотоварознавського дослідження 2230, 80 грн., та вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 3601,74 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 14.12.2018 р. (а.с.2). Пред'явлений позов задоволений на 100%.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3601,74 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, ст..23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: м.Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 310 173 (триста десять тисяч сто сімдесят три) гривні 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: м.Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) 50 000 (пятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: м.Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у сумі 3601 (три тисячі шістсот одна) гривні 74 копійки.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1, місцезнаходження: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: м.Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_3.

Повне судове рішення складено 20.02.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.