ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3812/17 Номер провадження 22-ц/814/7/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Кривич Ж.О. від 17 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, третя особа Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса від 13.10.2016 року за № 31867102 щодо державної реєстрації за ПАТ «Перший Український міжнародний банк» права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Вимоги обумовлені тим, що 13.10.2016 року о 12:28 відповідачем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український міжнародний банк», а запис до Державного реєстру зроблено о 21:18, хоча в той же день о 14:18 на підставі ухвали Крюківського районного суду здійснено державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на спірний об'єкт нерухомості.

Також вказував, що на час прийнятого рішення нотаріусом в вищевказаному будинку була зареєстрована та проживала неповнолітня дитина, а отже рішення та дії нотаріуса щодо внесення запису до Державного реєстру прав на нерухоме майно порушує житлові права його дитини, прийняте без відповідного дозволу органу опіки та піклування, отже є незаконним.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2018 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Відмова в задоволенні позову обґрунтована відсутністю в діях державного нотаріуса як реєстратора будь-яких порушень та вчинення ним оскаржуваних дій з дотримання положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та умов іпотечного договору.

Крім того, суд встановив, що відповідно до матеріалів справи та змісту самого іпотечного договору - вказаний будинок не є для позивача та членів його сім'ї єдиним місцем проживання, на момент його укладання дитина в ньому не проживала, оскільки народилася пізніше ніж було укладено іпотечний договір.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення його вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 31.01.2008 року між ТОВ «Торговий дім «Тульчинка-Центр», правонаступником якого є ТОВ «Торговий Дім «Логістик-Центр», та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» (скорочена назва - ПАТ «ПУМБ») укладено кредитний договір № 36-186/08.

З метою забезпечення виконання умов договору, в цей же день між банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 36-187/08, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2011 року позов ПАТ «ПУМБ» до ТОВ «Торговий дім «Логістік Центр», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Торговий дім «Логістік Центр», ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «ПУМБ» 4489577,40 грн. заборгованості за кредитним договором.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. о 12:28 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за ПАТ «ПУМБ», а запис до державного реєстру зроблено о 21:18 в цей же день.

Крім того, на підставі ухвали Крюківського районного суду від 12.10.2016 року державним реєстратором Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 13.10.2016 року о 14:18 здійснено державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на спірний об'єкт нерухомого майна та заборони його відчуження будь-яким способом.

Вірно застосувавши норми ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, місцевий суд дійшов висновку про дотримання нотаріусом визначених законом положень при вчиненні реєстраційних дій та відсутності правових підстав для визнання таких дій протиправними.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Так законодавством України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно встановлено чіткий порядок вчинення реєстраційних дій у разі надходження декількох заяв стосовно одного майна, який полягає в черговості розгляду таких заяв, а саме: спочатку державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав за заявою, яка зареєстрована раніше, і лише після цього, вирішує питання щодо реєстрації прав (та/або обтяжень) за заявою, яка подана пізніше.

Згідно п. 11 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстрація заяв у базі даних заяв проводиться в порядку черговості їх надходження.

Частиною 8 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно а їх обтяжень» визначено, що заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно розглядаються в порядку черговості їх надходження. Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.

Відповідно до п. 13 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ № 1127від 25.12.2015р.,у разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заява, що ним розглядається, державний реєстратор невідкладно приймає рішення про розгляд заяви після прийняття рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за результатом розгляду заяви, яка зареєстрована в базі даних заяв раніше.

Принцип черговості розгляду заяв застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав.

Згідно ч. 9 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Матеріалами справи доводиться, що заява про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ «ПУМБ» була зареєстрована державним реєстратором - приватним нотаріусом Войтовським В.С. 13.10.2016 року о 12 год. 28 хв., відповідне рішення про державну реєстрацію права власності прийнято 13.10.2016 року о 21 год 18 хв.

Натомість, підстава виникнення обтяження - ухвала суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно була зареєстрована державним реєстратором - виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради 13.10.2016 року о 14 год 18 хв., а рішення про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна прийнято лише 17.10.2016 року об 11 год. 13 хв.

Вказані обставини свідчать про те, що спершу кредитором було подано заяву про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, з прийняттям рішення про державну реєстрацію якого в той же день і було зареєстроване, тоді коли державна реєстрація обтяження у вигляді арешту на спірний об'єкт нерухомості була здійснена пізніше.

Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на момент подачі заяви про обтяження на підставі судової ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - приватним нотаріусом 13.10.2016 року о 12:28:21 зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ «ПУМБ». Рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за новим власником ПАТ «ПУМБ» - було внесено до Державного реєстру 13.10.2016 року о 21:18:40.

Таким чином, дії приватного нотаріуса, як державного реєстратора, передували діям виконавчого комітету, як державного реєстратора, по внесенню ним записів до Державного реєстру про обтяження майна боржника.

Крім зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій приватного нотаріуса з огляду на положення самого договору іпотеки.

Так, п. 6.7 містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.п. 6.7.1., 6.7.2., 6.7.3. у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотекодавець бере на себе обов'язок вчиняти всі залежні від нього дії, які можуть стати необхідними для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя, а також дії, які є необхідними але можуть зробити процес переходу права власності належним, простим та максимально швидким.

Зазначені умови договору повністю узгоджуються з положеннями ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» та свідчать, що кредитором обрано позасудовий спосіб захисту свого права, який він реалізував шляхом надання йому права власності на предмет іпотеки у спосіб реєстрації такого права згідно з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вірно визначившись з характером спірних правовідносин та правильно застосувавши до них норми матеріального права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки місцевого суду.

Посилання апелянта про порушення прав малолітньої дитини, яка є зареєстрованою та проживає у спірному будинку,судова колегія вважає безпідставними з огляду на те, що договір іпотеки було посвідчено 31.01.2008 року, а син боржника - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, відповідної згоди на його подальшу реєстрацію банк як іпотекодержатель не надавав.

Також помилковим колегія суддів розцінює твердження апелянта про те, що при реєстрації права власності на нерухоме майно за новим власником спочатку було необхідно отримати дозвіл органу опіки та піклування.

Так, при переоформленні права власності на предмет іпотеки шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру на підставі положень Закону України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказаний документ не входить до виключного переліку документів, які є обов'язковими для вчинення реєстраційної дії.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Прядкіна О.В.