"18" лютого 2019 р. Справа № 363/5017/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду зі скаргою на рішення головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 В обґрунтування своїх вимог вказала, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2017 року задоволено позов ТОВ «Управління капітального будівництва» до неї про усунення перешкод у користуванні майном, вирішено усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним ТОВ «УКБ» гаражем № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34-а шляхом зобовязання ОСОБА_3 звільнити приміщення даного гаражу. 13.09.2017 року Вишгородським районним судом видано виконавчий лист. Постановою головного державного виконавця від 06.06.2018 року було відкрито виконавче провадження. Зазначив, що до відкриття виконавчого провадження не займала вказаний гараж і не зберігала у ньому своє майно. 14.09.2018 року державний виконавець Ємельянова І.О. прибувши за місцем виконання рішення у присутності понятих встановила, що ключі від гаражу знаходяться у гр. ОСОБА_4, а тому в своїх діях не вбачає жадних ознак умисного невиконання судового рішення. В подальшому постановою головного державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 від 28.09.2018 року було накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн. Не погоджуючись із даною постановою звернулася до суду із скаргою, однак на даний час скарга не розглянута. Постановою головного державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 від 06.11.2018 року у звязку із невиконанням постанови від 28.09.2018 року на неї було накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Постанову від 06.11.2018 року вважає незаконною та необґрунтованою. У звязку із чим звернувся до суду та просила, визнати її неправомірною та скасувати, оскільки в своїх діях не вбачає жодних ознак умисного невиконання судового рішення.

Скаржник в судове засідання не зявилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити, посилаючись на надані відділом матеріали виконавчого провадження.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ТОВ «Управління капітального будівництва» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, вирішено усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним ТОВ «УКБ» гаражем № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34-а шляхом зобовязання ОСОБА_1 звільнити його.

На підставі вказаного рішення Вишгородським районним судом 13.09.2017 року було видано виконавчий лист. Згідно виконавчого листа № 363/3032/16-ц виданого Вишгородським районним судом Київської області 13.09.2017 року про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні належним ТОВ «Управління капітального будівництва» гаражем № 17, що знаходиться за адресою с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34-а, шляхом зобовязання ОСОБА_1 звільнити його головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56534194 від 06.06.2018 року та зобовязано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

03.07.2018 року ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу ДВС було подано лист, згідно якого остання повідомила, що гараж № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34 до відкриття виконавчого провадження не займала і на теперішній час не займає. Стягувач, звертаючись до ВДВС, жодних доказів на підтвердження факту зайняття нею вказаного гаражу не надав. За таких обставин вважає, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення з неї виконавчого збору.

14.09.2018 року виходом державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_6 за місцем виконання судового рішення зі слів боржника було встановлено, що ключі від гаражу № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34-а та належить на праві власності ТОВ «Управління капітального будівництва» знаходяться у її матері ОСОБА_4 та орендарем даного гаража є мати. Доступ до гаражного приміщення ОСОБА_1 не надає, так як стверджує, що не є власником і орендарем даного приміщення. Зі слів матері боржник інколи користується гаражем з її дозволу про, що було складено акт, який був підписаний ОСОБА_1, представником стягувача ОСОБА_7 та понятими.

28.09.2018 року головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн. та зобовязано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

28.09.2018 року головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було винесено вимогу, згідно якої зобовязано виконати рішення суду до 10.10.2018 року. 10 жовтня 2018 року на 10 год. 00 хв. м. Вишгород, вул. Шолуденка, 6 каб. 6 надати підтверджуючий документ про виконання рішення суду чи повідомити відділ ДВС заявою про виконання та для здійснення виїзду державному виконавцю за участю понятих та в присутності сторін по справі за місцем виконання рішення суду в с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34-а гараж № 17 для складання відповідного акту про виконання. В разі невиконання рішення суду та Вимоги державного виконавця до боржника ОСОБА_1 буду прийняті примусові міри шляхом накладення арешту в подвійному розмірі, тобто 3400 грн.

12.10.2018 року виходом заступника начальника Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 за місцем виконання судового рішення було виявлено, що гараж боржником не звільнено, перешкоди в користуванні та розпорядженні майном належні ТОВ «Управління капітального будівництва», а саме гаражем № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34-а не усунено про, що складено акт.

06.11.2018 року головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця скаржник просив її скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору, як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 1 та ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку,встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 та 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 12,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку, що при винесені постанови про накладення арешту від 06.11.2018 року у виконавчому провадженні № 56534194 державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Скаржником не надано суду жодних доказів на обґрунтування своїх вимог, не підтверджено жодними доказами, що рішення суду, яке набрало законної сили, нею виконано, у звязку із чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги за її необґрунтованістю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258,259, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та регулятивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Ю. Котлярова