Дата документу 08.07.2019 Справа № 2-178/02
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-178/02
Провадження №22-ц/807/2599/19
Головуючий в 1-й інстанції - Галушкова Н.В.
УХВАЛА

08 липня 2019 р. місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Кухаря С.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Місцевого суду Мелітопольського району Запорізької області від 18 березня 2002 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Новобогданівська сільська рада про визнання свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.02.1992 року на житловий будинок недійсним, визнання права власності на житловий будинок, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання права власності на частину майнового та земельного паю,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Місцевого суду Мелітопольського району Запорізької області від 18 березня 2002 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Новобогданівська сільська рада про визнання свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.02.1992 року на житловий будинок недійсним, визнання права власності на житловий будинок, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання права власності на частину майнового та земельного паю, задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Проте, апеляційне провадження у цій справі не може бути відкрито з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у 26.01.2001 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Новобогданівська сільська рада про визнання свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.02.1992 року на житловий будинок недійсним, визнання права власності на житловий будинок, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання права власності на частину майнового та земельного паю.

Рішення суду у справі ухвалено 18 березня 2002 року.

Позивачка ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи. В судовому засіданні, в якому було оголошено рішення суду, позивачка була безпосередньо присутня, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.48-50).

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення 27 червня 2019 року, тобто через 17 років після його ухвалення. В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, апелянт зазначає, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про існування рішення ОСОБА_2 не було відомо, скаржниця дізналась про рішення також лише у травні 2019 року.

Згідно ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не можна визнати поважними, враховуючи, ту обставину, що з моменту ухвалення рішення і до смерті позивача у справі ОСОБА_2 , пройшло 11 років. Протягом цього часу позивач не вчинила дій щодо оскарження рішення суду, про наявність якого вона була обізнана, що підтверджується її участю в судовому засіданні, в якому було вказане рішення ухвалено (а.с.48-50).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначає, яким чином оскаржуване рішення порушує її права та обов`язки, який об`єм спадкового майна був нею прийнятий і коли саме.

За вказаних обставин та враховуючи данні, що містяться в матеріалах справи, підстави наведені апелянтом на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не можна визнати поважними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч.4 ст.356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та фіксованому розмірі.

Згідно п.6 ч 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду сплачується, виходячи зі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто судовий збір за подачу цієї апеляційної скарги повинен дорівнювати 76 грн. 50 коп.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку (МФО): 899998; Отримувач: УК у м. Запоріжжі/Вознесенівс./22030101; Код ЕДРПОУ отримувача: 38025409; Номер рахунку отримувача: 0011.

Вирішуючи питання щодо заявленого апелянтом клопотання про відстрочення сплати суми судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає, наступне.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Скрутний матеріальний стан апелянта, на який посилається ОСОБА_1 як підставу для відстрочення сплати судового збору, не підтверджений належними доказами, зокрема не надано підтверджень того, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи (в даному випадку скаржника) за попередній календарний рік або є інші підстави для відстрочки сплати судового збору відповідно до вимог законодавства.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та вказати на необхідність його сплати у встановленому розмірі на вказані реквізити, або надання доказів на підтвердження підстав для відстрочки сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку із наведеним відповідно до вимог ст. 185, ч. 2,3,4 ст. 357 ЦПК апеляційну скаргу належить залишити без руху.

Керуючись ст. 185, ч. 2, 3,4 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали для направлення до Запорізького апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Місцевого суду Мелітопольського району Запорізької області від 18 березня 2002 року, яка містить інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку неподання вказаної заяви у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Надати скаржнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали для направлення до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 76 грн. 50 коп.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику відповідно до вимог ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Кухар