Справа № 583/2949/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо організації та проведення виконавчих дій без повідомлення боржника, як сторони виконавчого провадження, скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо організації та проведення виконавчих дій без повідомлення боржника, як сторони виконавчого провадження, скасування постанови про накладення штрафу, в якій просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича номер посвідчення 0029 від 6.06.2017 р., дата внесення до реєстру 28.09.2017 р., по організації та проведення виконавчих дій 04.07.2019 р. з виїздом за адресою по АДРЕСА_1 , в межах справи виконавчого провадження № 59230843 з метою проведення виконавчих дій та перевірки умов виконання рішення апеляційного суду Сумської області № 583/3749/15-ц про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , шляхом знесення шиферного паркану, встановленого між будинком та сараєм літ. «В», та дерев`яної бесідки літ. «Є» для надання вільного доступу до користування металевими воротами в огорожі № 1 з метою заїзду на територію двору загального користування, в наслідку умисного неповідомлення заздалегідь та своєчасно боржника ОСОБА_1 та повідомленням своєчасно виключно іншу сторону виконавчого провадження стягувача ОСОБА_3 ; визнати протиправними дії приватного виконавця Закорко В.В. по складенню 04.07.2019 р. акту приватного виконавця із зазначенням дослідження умов виконання рішення апеляційного суду Сумської області № 583/3749/15-ц та фактичного складання акту у м. Охтирка, але із зазначенням його складання у м. Суми, з підстав невідповідності дій та рішень приватного виконавця вимогам чинного законодавства; визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця Закорко В.В. від 04.07.2019 р. внесеної в АСВП за датою від 5.07.2019 р. про накладення штрафу в межах справи виконавчого провадження № 59230843 на боржника ОСОБА_1 в розмірі 1700,00 грн.; окремою ухвалою вжити заходів щодо належного реагування на виявлені порушення норм чинного законодавства.

Проте, вказана скарга не може бути прийнята судом до розгляду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги постановою приватного виконавця Закорко В.В. від 28.05.2019 р. відкрито виконавче провадження № 59230843 з виконання виконавчого листа № 583/3749/15-ц, виданого 21.02.2019 р. Апеляційним судом Сумської області про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , шляхом знесення шиферного паркану, встановленого між будинком та сараєм літ. «В», та дерев`яної бесідки літ. «Є» для надання вільного доступу до користування металевими воротами в огорожі № 1 з метою заїзду на територію двору загального користування. В даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

04.07.2019 приватним виконавцем Закорко В.В. здійснено перевірку виконання судового рішення в добровільному порядку, про що складено акт від 04.07.2019 р., в якому зазначено, що за результатами перевірки було встановлено: боржником виконавчий документ не виконано, шиферний паркан встановлений між будинком та сараєм літ. «В» та дерев`яна бесідка літ. «Є» не знесено.

04.07.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700,00грн. на боржника ОСОБА_1 за невиконання без поважних причин боржником рішення апеляційного суду Сумської області № 583/3749/15-ц, яким боржника зобов`язано виконати певні дії.

Отже, зі скарги ОСОБА_1 вбачаєшся, що вона не згодна з постановою приватного виконавця Закорко В.В. про накладення на неї штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання рішення, так як вважає, що постанова складена з порушенням вимог чинного законодавства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17), від 03 квітня 2019 року (справа № 370/1034/15-ц), від 12 червня 2019 року (справа № 370/1547/17).

Таким чином, так як ОСОБА_1 звернулася до суду щодо неправомірних, на її думку, дій і рішення державного виконавця про накладення штрафу, цей спір має розглядати суд адміністративної юрисдикції

Вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій приватного виконавця по неповідомленню заявника про проведення перевірки виконання боржником рішення суду та складенню акту від 04.07.2019 р. за результатами такої перевірки передували винесенню оскаржуваної постанови приватного виконавця про накладення штрафу і повинні бути досліджені судом під час вирішення вимоги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця про накладення штрафу.

За таких обставин, вважаю за необхідне відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки дана скарга не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 447 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо організації та проведення виконавчих дій без повідомлення боржника, як сторони виконавчого провадження, скасування постанови про накладення штрафу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б.Плотникова