1Справа № 335/4417/18 2/335/174/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції України про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.03.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, який їй належить на праві власності, та автомобіля «Toyota Prius», номерний знак 11 3293, що належить Національній поліції України, який був переданий в користування Управлінню патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджені були обидва автомобіля. Згідно звіту № 13/05/17 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого ОСОБА_1, як власнику транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначено матеріальний збиток в сумі 242 387 грн. 22 коп.
За матеріалами дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, яке в подальшому було закрито та матеріали передані до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2017 року, по справі № 335/6629/17, яка набрала законної сили 28.07.2017 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», який належить ОСОБА_1, закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2017 року, по справі № 335/6632/17, яка набрала законної сили 15.08.2017 року, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, визнано було ОСОБА_4, водія Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України.
Позивач звернулася до страхової компанії з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування та їй було виплачено грошову суму у розмірі 99 500 грн. 00 коп. Таким чином, вартість матеріальної шкоди становить 142 887 грн. 22 коп., яка не відшкодована.
Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 142 887 грн. 22 коп. та судовий збір.
Ухвалою судді від 03.05.2018 року, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.
25.09.2018 року на адресу суду, в строки визначені суддею, надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_2 патрульної поліції просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на недоведеність суми матеріальної шкоди.
В судовому засіданні, 19.06.2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_5 на задоволенні позовних вимог наполягала. В подальшому, 04.02.2019 року адвокат подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 патрульної поліції Національної поліції України в судові засідання двічі поспіль не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, долучених до матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від нього також не надходило.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, враховуючи подану заяву представника позивача, повторну неявку відповідача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі здобутих доказів.
В Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3).
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.
Судом встановлено, що 18.03.2017 року о 08:05 годині, ОСОБА_4, на перехресті вул. Лермонтова вул. Патріотична в м. Запоріжжя, керуючи транспортним засобом «Toyota Prius», номерний знак 11 3293, рухаючись на заборонений сигнал світлофора (червоний) з включеними проблисковими маячками синього кольору та звуковою сигналізацією, допустив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.
Внаслідок дорожнього транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмовано пасажира транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», номерний знак 11 3293, пасажира транспортного засобу «Toyota Prius», номерний знак 11 3293.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2017 року, по справі № 335/6629/17, яка набрала законної сили 28.07.2017 року відповідно до постанови апеляційного суду Запорізької області, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», який належить ОСОБА_1, на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ ЯТС № 433660, закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2017 року, по справі № 335/6632/17, яка набрала законної сили 15.08.2017 року, винним в скоєнні вказаної вище пригоди визнано ОСОБА_4, який перебував у трудових відносинах з відповідачем.
Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Тому, суд вважає, що на підставі вимог ст. 22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст. 1172 ЦК України ОСОБА_2 патрульної поліції повинен відшкодувати позивачу шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.
Вирішуючи суму матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Позивач скористалася таким правом. Так, як вбачається зі звіту № 13/05/07 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 18.03.2017 року, що виконаний СПД «ОСОБА_6О.», фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, становить суму 242 387 грн. 22 коп.
Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», на підставі полісу АЕ № 8393001, що стверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням.
Як вбачається з виписки по карті за період з 01.01.2018 року по 31.01.2018 року, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатила позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 99 500 грн. 00 коп., чотирма частинами. Таким чином, розмір суми, який підлягає відшкодуванню на користь позивача становить саме 142 887 грн. 22 коп.
Під час розгляду справи, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2018 року, за клопотанням відповідача по справі було призначено автотоварознавче дослідження (експертизу), проведення якої було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1.
Однак експертне дослідження проведено не було, у звязку з відсутністю оплати за її проведення відповідачем. При цьому, на думку суду, така поведінка відповідача спрямована на затягування розгляду справи, оскільки саме за клопотанням представника відповідача всупереч положенням діючого процесуального законодавства матеріали справи були повернуті до суду з експертної установи без виконання експертизи та без повідомлення про неможливість виконання експертизи, після чого відповідач двічі не зявився до судового засідання без надання доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки. Лист суду щодо необхідності сплати грошових коштів за проведення експертного дослідження відповідач проігнорував.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).
Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
За таких обставин, суд приймає до уваги звіт № 13/05/07 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 18.03.2017 року, що виконаний СПД «ОСОБА_6О.», як належний та допустимий доказ, та вважає, що з відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, та особи, яка відповідальна за завдану нею шкоду, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме матеріальна шкода в розмірі 142 887 грн. 22 коп.
Відтак, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь на позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 428 грн. 87 коп., що було документально підтверджено.
На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 Гера симівни задовольнити.
Повне судове рішення складено 04.02.2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.
Суддя В.О. Макаров