Справа № 333/5695/18
Провадження № 2/333/381/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу № 333/5695/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на успадковане майно,-

В С Т А Н О В И В:

19.10.2018 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

1. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем якого є ОСОБА_3 , за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13.03.2008 року в сумі 625 094 грн. 73 коп., з яких: сума основного боргу за кредитом 443 625 грн. 81 коп., сума простроченого основного боргу за кредитом 33 379 грн. 25 коп., сума прострочених процентів 124 702 грн. 71 коп., пеня банка 23 386 грн. 96 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № І-36/Ф/4 від 13.03.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,2 кв.м. житловою площею 38,6 кв.м., шляхом надання ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права на продаж вищевказаного предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за вартістю встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності;

2. Надати ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» право на проведення усіх необхідних дій, пов`язаних із реалізацією нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., в тому числі, але не виключено на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування;

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» судовий збір за подання позовної заяви.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 січня 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-246/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13.03.2008 року у розмірі 564 492 грн. 64 коп., судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

Станом на сьогодні вищевказане рішення залишається невиконаним та в свою чергу зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором залишене без належного виконання, а заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кам`янською сільською радою 13.10.2010 року, вказано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , Василівською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 270/2011.

У зв`язку з прийняттям у спадщину спадкового майна ОСОБА_2 шляхом не вчинення конклюдентних дій, які виражені у відсутності звернення до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини або отримання свідоцтва про спадщину, ОСОБА_3 успадкувала усі обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті ОСОБА_2 .

Зокрема за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, укладеного між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 зобов`язана забезпечити повне, дострокове погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, включаючи повну сплату процентів, неустойки (штрафів, пені), комісії, майнової шкоди (збитків), згідно умов Кредитного договору, повністю одноразовим платежем, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Ухвалою судді від 29.10.2018 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року підготовче провадження у цивільній справі № 333/5695/18 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

11.01.2019 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважає їх незаконними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а, отже, вважається такою, що не прийняла її, а отже не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 .

Кредитор, не звернувся у встановлений законом строк саме до спадкоємців (як того вимагає норма статті 1281 ЦК України), після померлого ОСОБА_2 , а тому вважається таким, що позбавлений права вимоги.

Строк дії кредитного договору припинено, оскільки з моменту пред`явлення банком до суду позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме з 26.01.2010 року до сьогоднішнього часу, сплив строк позовної давності. А отже, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на успадковане майно, після спливу загальної позовної давності.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню. А тому, необхідно відмовити ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», в наданні права на продаж вищезазначеного предмета іпотеки.

Крім того, відповідач зазначила, що в прохальній частині позову ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», просить надати право на продаж предмета іпотеки за вартістю, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. Але самої оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності не надає.

Також відповідач вказала, що позивач не надає до позову обґрунтованого розрахунку суми заборгованості із зазначенням дат, а також із зазначенням формули, за якою нараховувалися відсотки за договором, що позбавляє суд та відповідача можливості ознайомитися та дослідити про наявність/відсутність заборгованості за договором.

01.07.2019 року відповідач надала суду заяву про застосування строку позовної давності, в обґрунтування якої зазначила, що строк дії кредитного договору припинено, оскільки з моменту пред`явлення банком до суду позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме з 26.01.2010 року до сьогоднішнього дня, сплив строк позовної давності.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Івановій Н.О., яка надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує, просить застосувати строк позовної давності з підстав, зазначених у заяві від 01.07.2019 року.

Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

13 березня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (повним правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК»/надалі «Банк») та громадянином ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № К-36/Ф/4 (далі кредитний договір) за яким банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США 00 центів, на купівлю трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на строк кредитування, що становить 20 (двадцять) років до 10.03.2028 року під 12,5 % відсотків річних.

13 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ВТБ БАНК» було укладено іпотечний договір № І-36/Ф/4 який був посвідчений Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 102, на підставі якого в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 передав нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 54,2 кв.м, жилою площею 38,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (надалі предмет іпотеки). Реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10446699.

Відповідно до п. 1.4. іпотечного договору предмет іпотеки сторони оцінили в 451 175 грн. 00 коп.

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 241212ІВ. Згідно з умовами даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, що був укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений Тимченко Л.P, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №2409.

Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за іпотечним договором № І-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, який був посвідчений Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 102.

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами. Згідно з даним договором, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, та за яким ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора до ОСОБА_2

07 березня 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений Верповською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1790. Відповідно до даного договору відбулося відступлення прав вимоги за іпотечним договором № І-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, який був посвідчений Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 102.

26 січня 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-246/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13.03.2008 року у розмірі 564 492 грн. 64 коп., судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

Станом на сьогодні вищевказане рішення залишається невиконаним та в свою чергу зобов`язання ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором залишене без належного виконання, а заборгованість за кредитним договором є непогашеною.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кам`янською сільською радою 13.10.2010 року, вказано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , Василівською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 270/2011.

19.01.2011 року ПАТ «ВТБ БАНК» надіслав на адресу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори вимогу-претензію до спадкоємців № 62/600-04-2, щодо погашення заборгованості за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року. На адресу ПАТ «ВТБ БАНК» надійшов лист, відповідно до якого державний нотаріус Шостої Державної нотаріальної контори Свинаренко О.В. повідомляє, що претензія до спадкоємців, надійшла до Шостої Запорізької державної нотаріальної кантори, та дана претензія буде доведена до відома спадкоємців при видачі їм свідоцтва про право спадщину.

01.02.2013 року ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» повторно надіслало на адресу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори повторну вимогу-претензію до спадкоємців № 208/02-14, щодо погашення заборгованості за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року. На адресу ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНАС» надійшов лист, відповідно до якого державний нотаріус Шостої Державної нотаріальної контори Філіпченко Є.А. повідомляє, що претензія до спадкоємців, надійшла до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, та дана претензія буде доведена до відома спадкоємців при видачі їм свідоцтва про право на спадщину.

14 лютого 2015 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» повторно надіслало на адресу Василівської державної нотаріальної кантори Запорізької області вимогу до спадкоємців № 4053, щодо погашення заборгованості за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року. В свою чергу на адресу ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТЯ» надійшов лист про надання інформації № 176/02-14 від 19 лютого, відповідно до якого, завідувач Василівської державної нотаріальної кантори Запорізької області, повідомляє, що станом на дату звернення з вимогою ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до нотаріальної кантори з питань прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 спадкоємці не зверталися. Також Василівська державна нотаріальна контора повідомила, що вимоги ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» будуть доведені до відома спадкоємців ОСОБА_2 у разі їх звернення з заявою про прийняття спадщини.

Враховуючі вищевикладені обставини, вважаючи, що після смерті ОСОБА_2 у останнього відсутні спадкоємці, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до Комунарського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою суду від 05 травня 2017 року було відкрито провадження по цивільній справі № 333/2451/17 за заявою ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про визнання спадщини відумерлою, заінтересована особа: Запорізька міська рада.

Під час розгляду цивільної справи, до суду звернулася донька померлого, ОСОБА_3 з заявою про залучення її до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Відповідно до вищевказаної заяви, ОСОБА_3 стверджувала, що є донькою померлого ОСОБА_2 та на момент смерті батька проживала разом з ним, а тому вважається такою, що прийняла спадщину померлого батька ОСОБА_2

08.08.2018 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на адресу ОСОБА_3 надіслало вимогу про усунення порушень, відповідно до якої ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» надало тридцятиденний строк, з дня отримання даної вимоги, сплатити ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», заборгованість за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року в розмірі 78 205 доларів США 28 центів. Дана вимога була отримана адресантом 20.08.2018 року, однак відповідь на неї відповідач не надала.

На час розгляду справи в суді заборгованість за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року становить 78 205 доларів США 28 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 24 грудня 2012 року становить 625 094 грн. 73 коп., з яких: сума основного боргу за кредитом 55 501,79 доларів США (443 625,81 грн.); сума простроченого основного боргу за кредитом 4 176,06 доларів США (33 379,25 грн.); сума прострочених процентів 15 601, 49 доларів США (124 702,71 грн.); пеня банка 2 925,93 доларів США (23 386,96 грн.)

При винесенні судового рішення суд керується наступними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, правовими висновками Верховного Суду та положеннями, укладеного між сторонами спору договору іпотеки.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Висновками ВСУ у справі 6-22324св08 встановлено: «... суди вважали, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України осіб, які проживали разом зі спадкодавцем не можна вважати спадкоємцями, що прийняли спадщину, поки цей факт не встановлено судом. Однак з такими висновками судових інстанцій не можна погодитись, оскільки їх суди дійшли з порушенням норм матеріального і процесуального права. Виходячи зі змісту ч. ч. 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яка йому належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття при умові, що він не заявив про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України)».

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи із зазначених правових норм, до відповідача разом з правами спадкодавця перейшли його обов`язки, в тому числі й зобов`язання перед банком за спірним кредитним договором.

Відповідно до ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем та обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, встановлено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України, передбачається, що спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була нарахована за життя спадкодавця, тобто на дату смерті.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Крім того, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, згідно із ст. 1299 ЦК України.

15 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в контексті справи № 489/2924/16-ц, провадження № 61-2811св18 було встановлено, що, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно з п. 4.1. іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитними договорами у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання та/або цього договору іпотеки.

Згідно з п. 4.2. іпотечного договору, у разі невиконання зобов`язання за кредитним договором та/або цим договором, іпотекодержатель має право достроково стягувати наданий кредит незалежно від встановленого строку виконання зобов`язання та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 5.1. іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі, невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого законом, покладається на іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця. має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Закон України «Про іпотеку» разом із такими способами звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки й реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, передбачено також і право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу.

Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» вказує на те, що суд може надати право іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, при цьому дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені.

Згідно з п. 6 цієї статті передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в ч. 1 ст. 38, абз. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» і зауважено, що будь-яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне.

Разом з тим, з урахуванням приписів ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Висновками ВСУ у цивільній справі 6-82цс11 від 26 грудня 2011 року встановлено, що спадкоємець повинен нести відповідальність перед кредитором у межах вартості спадкового майна.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26 січня 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-246/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13.03.2008 року у розмірі 564 492 грн. 64 коп., судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

Починаючи з 17 лютого 2014 року право вимоги заборгованості до ОСОБА_2 , яке виникло на підставі кредитного договору № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року та права іпотекодержателя за іпотечним договором № І-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, належить ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами від 17 лютого 2014 року.

Із матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 мав заборгованість перед банком в розмірі 564 492 грн. 64 коп.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкодавця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкодавця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, про смерть позичальника ОСОБА_2 банку було відомо вже 19.01.2011 року, коли ним було направлено вимогу кредитора на адресу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. Проте вимоги кредитора саме відповідачу позивачем було направлено лише 08.08.2018 року, тобто з пропуском строку, визначеного ст. 1281 ЦК України.

Разом з тим, ч. 1 ст. 1281 ЦК України також передбачено обов`язок спадкоємців повідомляти кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2011 року на адресу ПАТ «ВТБ БАНК» надійшов лист, відповідно до якого державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори повідомляє, що претензія банку до спадкоємців померлого ОСОБА_2 надійшла до нотаріальної контори 26 січня 2011 року, та буде доведена до відома спадкоємців при видачі їм свідоцтва про право спадщину.

13 лютого 2013 року на адресу ТОВ «Кредекс Фінанс», який 24 грудня 2012 року уклав договір про відступлення вимоги № 241212ІВ з ПАТ «ВТБ БАНК» надійшов лист, відповідно до якого державний нотаріус Шостої Запорізької державної нотаріальної контори повідомляє, що претензія кредитора до спадкоємців померлого ОСОБА_2 надійшла до нотаріальної контори 08 лютого 2013 року, та буде доведена до відома спадкоємців при видачі їм свідоцтва про право спадщину.

24 лютого 2015 року на адресу ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке 07 березня 2014 року уклало договір про відступлення вимоги № 241212ІВ з ТОВ «Кредекс Фінанс», надійшов лист, відповідно до якого державний нотаріус Василівської державної нотаріальної контори повідомляє, що станом на дату звернення з вимогою ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 спадкоємця не зверталися, та вимоги кредитора будуть доведені до відома спадкоємців ОСОБА_2 у разі їх звернення з заявою про прийняття спадщини.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року під час розгляду цивільної справи № 333/2451/17 за заявою ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про визнання відумерлою спадщини після померлого спадкодавця ОСОБА_2 , заінтересована особа Запорізька міська рада, залучено в якості заінтересованої особи ОСОБА_1 , яка звернулася до суду з відповідною заявою.

Враховуючи вищезазначене та відсутність доказів, що позивачу особа спадкоємця була відома раніше ніж 30 жовтня 2017 року (дата отримання позивачем ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2017 року) та звернення ПАТ «ВТБ БАНК» з вимогою до нотаріальної контори в межах шестимісячного строку, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк пред`явлення своїх вимог до відповідача.

Станом на сьогодні вищевказане рішення залишається невиконаним та в свою чергу зобов`язання ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором залишене без належного виконання, а заборгованість за кредитним договором є непогашеною.

Відповідач прийняла у спадщину спадкове майно шляхом не вчинення конклюдентних дій, які виражені у відсутності звернення до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини або отримання свідоцтва про спадщину, тому успадкувала усі обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті ОСОБА_2 .

Законодавством, що регулює спадкові правовідносини, видача свідоцтва про право на спадщину строком не обмежена, і не визначено юридичні наслідки неотримання свідоцтва про право на спадщину.

Разом з цим, ст. 16 ЦК України, не передбачає такого способу захисту цивільного права як зобов`язання вчинити дії по отриманню правовстановлюючих документів, в тому числі свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності на успадковане майно.

Відповідно до вище вказаних листів від нотаріальних контор, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємці не зверталися та видача свідоцтва про право спадщину нікому не видавалася. Таким чином, станом на сьогодні ОСОБА_3 так і не отримала свідоцтво про спадщину.

Неотримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємця не позбавляє кредитора права на задоволення своїх вимог.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 є спадкоємицею за законом, до останньої перейшли усі права та обов`язки, за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року та іпотечним договором № І-36/Ф/4 від 13 березня 2008 року, що належали спадкодавцеві, а саме ОСОБА_2 , тому вона зобов`язана забезпечити повне, дострокове погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, включаючи повну сплату процентів, неустойки (штрафів, пені), комісії, майнової шкоди (збитків), згідно умов кредитного договору, повністю одноразовим платежем, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки вимога позивача до спадкоємця погасити борги спадкодавця залишилась без задоволення, з урахуванням вищевикладеного, реалізуючи право позивача на судовий захист, суд доходить до висновку про необхідність задовольнити позов в повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на успадковане майно задовольнити в повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем якого є ОСОБА_3 , за кредитним договором № К-36/Ф/4 від 13.03.2008 року в сумі 625 094 грн. 73 коп. з яких: сума основного боргу за кредитом 443 625 грн. 81 коп., сума простроченого основного боргу за кредитом 33 379 грн. 25 коп., сума прострочених процентів 124 702 грн. 71 коп., пеня банка 23 386 грн. 96 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № І-36/Ф/4 від 13.03.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,2 кв.м. житловою площею 38,6 кв.м., шляхом надання ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права на продаж вищевказаного предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за вартістю встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» право на проведення усіх необхідних дій пов`язаних із реалізацією нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., в тому числі, але не виключено на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2019 року.

Суддя: В.Б. Кулик