Справа 279/213/19
Номер провадження 2/279/1442/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" лютого 2019 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Коваленко В.П.
при секретарі Комаровій О.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 « Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач ОСОБА_2у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки . За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до положень ч.ч.1,2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони .
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1ст.626 ЦК України).
Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.
За змістом ч.1ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті відповідача, АТ КБ «Приватбанк», керуючись законодавством України публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг». Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.
Сторони погодили (п.2.1.1.12.2 Умов), що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення боргових зобовязань до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом,сплачуються відсотки у розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. (а.с.21).
Пунктом 2.1.1.12.б.1 Умов передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 гривень, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.У разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує.(п.2.1.1.12.2.2. Умов). Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з карткового рахунку для погашення комісії за відкриття, річне щомісячне обслуговування карткового рахунку в розмірі, встановленому тарифами банку ( п.2.1.12.14 Умов).
Оскільки ОСОБА_2 підписавши, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підтвердив те, що він ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та згоден на те, що вони є складовою частиною укладеного між ним та банком договору, суд приходить до висновку щодо обовязковості виконання відповідачем вказаних умов та правил надання банківських послуг, зокрема, щодо сплати 2599,23 гривні процентів за користування кредитом.
Щодо нарахування позивачем штрафів (фіксована частина, процентна складова) слід враховувати таке. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобовязань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 545,61 гривень (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), оскільки чинним законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань.
Також, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої банком пені, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1ст.546, ч.ч.1,3ст.549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується ,зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3ч.1 ст.611 ЦК України).
Згідно з положеннями ч.3ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.
Конституційний суд України у п.3 Рішення №7-рп/2013 у справі 31-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовимииустановами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, повязаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов"язань позичальниками - фізичними особами.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов"язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов"язання за кожен день прострочення виконання ( частина перша, третя статті 549 ЦК України).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та положень ЦПК України щодо обов"язку сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав ч.3ст.551 ЦК України дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
За правилами частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4ч.5ст.12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти учасникам судового процесу у реалізації їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14). Тобто , суд приходить до висновку щодо можливості зменшення розміру пені через її неспівмірність із збитками, завданими позивачеві порушенням відповідачем кредитного зобовязання , з 8312,88 гривень до 2500 гривень. А всього, підлягає до стягнення 2599,23 + 2500 = 5099,20 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог . ( 40,0 % від 1921грн. = 768,40) гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст. ст.526, 1050,1054 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.П.Коваленко