КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 358/460/16-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Гаврищук А.В.

19 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Богуславської міської ради Київської області на рішення Миронівського районного суду від 04 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про зобов'язання надати житло,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області та з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов'язати відповідача запропонувати позивачу різні варіанти благоустроєного житла жилою площею не менше 64,60 кв.м. та після погодження з позивачем видати ордер на заселення, а у разі невиконання рішення суду в місячний строк з дня набрання рішенням законної сили стягнути на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі вартості квартири з метою самостійного придбання житла.

Рішенням Миронівського районного суду від 04 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області в місячний строк після набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 та членам його сім'ї з чотирьох чоловік, благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Богуслав у межах норми житлової площі з урахуванням права на додаткову площу, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та видати ордер на заселення жилої площі. В решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Богуславська міська рада Київської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм процесуального права, недоведеності та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи

В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом долучалися до матеріалів справи документи незважаючи на заперечення представників відповідача та розгляд здійснювався за відсутності третьої особи. Зазначає, що права позивача не порушені.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2316/2019
Звертає увагу на те, що обов'язок забезпечення житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Богуславської міської ради Матяш С.В. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області свого представника в судове засідання не направило, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Представник подав заяву, в якій просив розглядати справу без їхньої участі.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли з приводу забезпечення позивача житлом у зв'язку з призначенням його суддею, регулюються нормами частини сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на момент виникнення у позивача права на отримання житла, тому вимоги до відповідача про зобов'язання вчинити дії є необхідними. Вимоги щодо стягнення компенсації є передчасними та задоволенню не підлягаю.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, щовідповідно до Указу Президента України №392/2008 від 23.04.2008 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області (а. с. 6).

У зв'язку із призначенням на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області та переїздом з м. Миронівка до смт. Рокитне, рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №169 від 16.06.2008 вирішено взяти позивача та членів його сім'ї на квартирний облік й включено до окремого списку для позачергового одержання житла (а. с. 7).

На підставі вищевказаного рішення виконкому та у відповідності до ч. 7, ч. 8 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (чинного на час виникнення вказаних правовідносин) та пунктів 2-4 порядку забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 №707 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), станом на 19.06.2008 у позивача виникло право не пізніше шести місяців після обрання на посаду судді місцевого суду на позачергове забезпечення благоустроєним житлом, що розташоване у смт. Рокитне Київської області, розмір якого визначається відповідно до ст. 47 ЖК УРСР з урахуванням права на додаткову житлову площу згідно ст. 49 ЖК УРСР.

Згідно Указу Президента України №345/2011 від 02.04.2011 «Про переведення суддів» позивача було переведено з посади судді Рокитнянського районного суду Київської області на посаду судді Богуславського районного суду Київської області (а. с. 8).

Керуючись положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», нормами ЖК УРСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок №470 від 11.12.1984, виконавчий комітет Рокитнянської селищної ради Київської області прийняв рішення №96 від 26.05.2011, згідно якого було знято позивача з квартирного обліку та передано його облікову справу в м. Богуслав у зв'язку із переведенням на нове місце роботи.

У свою чергу рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради №117/7 від 16.06.2011 було вирішено взяти позивача та членів його сім'ї, яка на той час становила 6 осіб, на позачергову чергу квартирного обліку, з урахуванням перебування на обліку за попереднім місцем проживання, тобто з 19.06.2008 (згідно п. 46 Правил квартирного обліку) (а. с. 10).

На час розгляду справи позивач працює на посаді судді Богуславського районного суду Київської області, що підтверджується довідкою №03-11/16, виданою 29.01.2016 Богуславським районним судом Київської області (а. с.19).

Однак відповідач, починаючи з 16.06.2011 більше, ніж протягом 5 років не забезпечив позивача та членів його сім'ї, що складається із 5 осіб, благоустроєним житлом, не дивлячись на те, що право на позачергове отримання житла на підставі ст. 46 ЖК УРСР та ч.ч. 7, 8 Закону України «Про статус суддів» у позивача виникло 19.06.2008.

19.10.2015 голова Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б. звернувся до відповідача з клопотанням про вирішення питання щодо надання позивачу та членам його сім'ї ордеру на вселення до одного із новозбудованих будинків №11 та №11-а по АДРЕСА_1 або будинку АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Рішенням від 23.12.2015 №161/14 у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено з мотивів відсутності вільного житла та недопущення порушення черговості (а. с. 18).

Згідно окремого списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, ОСОБА_1 перебуває на обліку для отримання житла у виконавчому комітеті Богуславської міської ради Київської області під № 73 (а. с. 202).

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до статті 43 Житлового кодексу Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Статтею 46 Житлового кодексу Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою.

Частиною першою статті 46 Житлового кодексу Української PCP передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з частиною другою ст. 46 Житлового кодексу Української РСР поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Такий випадок передбачено у частині сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), яка узгоджується пунктами 2-4 Порядку забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 №707, якими передбачено, що не пізніш як через шість місяців після обрання, зокрема суддя місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом за місцезнаходженням суду. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 вищевказаного Порядку передбачено, що для забезпечення суддів благоустроєним житлом ДСА та її територіальні управління (стосовно суддів місцевих судів) ведуть контрольні списки суддів, які потребують поліпшення житлових умов, та суддів, які забезпечені житлом, і вносять місцевим органам виконавчої влади пропозиції щодо забезпечення суддів житлом.

Аналіз зазначених норм права свідчать про те, що судді місцевого суду може надаватися поза чергою жиле приміщення за місцезнаходженням суду не пізніш як через шість місяців після його обрання, який потребує поліпшення житлових умов.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області (а. с. 6).

У зв'язку із призначенням на посаду позивача та переїздом з м. Миронівка до смт. Рокитне, рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №169 від 16.06.2008 вирішено взяти позивача та членів його сім'ї на квартирний облік й включено до окремого списку для позачергового одержання житла (а. с. 7).

Разом з тим, на даний час ОСОБА_1 позачергового не надано житло.

Також, відповідно до положень вищевказаного Закону та Порядку, обов'язок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а дії ДСА та її територіальних управлінь із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі не вирішення цього питання органом місцевої виконавчої влади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 11 даного Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Отже, відповідач - виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області є місцевим органом виконавчої влади, на який покладається обов'язок щодо здійснення дій для забезпечити житлом позивача.

Враховуючи вищевикладене та те, що при розгляді справи в суді першої інстанції встановлено порушення права позивача, колегія суддів вважає висновки суду в частині зобов'язання виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області надати ОСОБА_1 та членам його сім'ї житло у вигляді окремої квартири у м. Богуслав правильними.

За наведеного доводи апеляційної скарги про не порушення прав позивача не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції не встановлено та стороною відповідача не надано підтвердження відсутності можливості відповідно до вимог законодавства діючого на час виникнення спірних правовідносин надати житло позивачу.

При цьому, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача в суді пояснив, що у нього відсутня черга на отримання в позачерговому порядку житла на протязі 6 місяців.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є єдиною особою, яка знаходиться на відповідній черзі та користується зазначеною пільгою.

Більш того, в суді апеляційної інстанції представник відповідача погодилась з тим, що саме для диференціацїї осіб, які мають право отримати житло поза чергою законодавець визначив певні скорочені строки такого забезпечення.

В зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання відповідач на Постанову Верховного суду України від 03 червня 2015 року, в якій зазначено, що суддя забезпечується житлом після осіб які перебувають у відповідній черзі перед ними, оскільки таких осіб при розгляді справи в суді першої інстанції не встановлено.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Богуславської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21.02.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

Н.В.Поліщук