Справа № 204/7622/18
Провадження № 2/204/286/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
19 лютого 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Невеселій К.А.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні та розпорядженні власністю, -
У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею у будинку № 24 по вул. Батайській у м. Дніпрі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею домоволодіння № 24, яке розташовано за адресою м. Дніпро, вул. Батайська, на підставі договору купівлі продажу від 02.07.1986 року. Також у домоволодінні зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3. Однак, відповідачі, з дня реєстрації , тобто з 2004 року ніколи у домоволодінні не проживали, житлом не користуються, своїх речей в ньому не залишили, комунальні послуги та витрати на утримання житла не сплачують. Факт, того що відповідачі зареєстровані в будинку позивача створює їй незручності, позбавляють права на вільне розпорядження та користування своєю власністю, змушує нести зайві витрати, пов'язані зі сплатою витрат на житлово-комунальні послуги, крім того, позивачка позбавлена можливості отримати субсидію. Наявність реєстрації відповідачів у будинку ставить позивача у тяжке матеріальне становище, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду.
Судом вірно встановлено найменування третьої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились в судове засідання без поважних причин; належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не подали відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у звязку з ненаданням відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, клопотав перед судом про вирішення справи відповідно до діючого законодавства.
Вислухавши позивача, свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.
В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Батайська, 24, є ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі продажу від 02 липня 1986 року (арк.с.6-7).
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з довідки голови квартального комітету № 12, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. До складу зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, тільки зареєстровані у домоволодінні, однак, у ньому не проживають (арк.с.8).
Відповідно до Акту від 04.10.2018 року, затвердженого головою квартального комітету № 12 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ніколи не вселялися та не проживали у домоволодінні за адресою: м. Дніпро, вул. Батайська, 24. У зазначеному домоволодінні мешкають: власниця будинку, її дочка та онука (арк.с.9).
Зазначені обставини підтвердила свідок ОСОБА_4 допитана в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_4, допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є дочкою позивача. Відповідачі є далекими родичами її матері. Усе життя вона разом з матірю мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Батайська, 24. Відповідачі ніколи у будинку не проживали, їх особистих речей у будинку не має. Мати сама сплачує комунальні послуги.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що у будинку 24 по вул. Батайська у м.Дніпро, відповідачі не проживають понад один рік, а лише зареєстровані в ній.
Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.
Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.
Отже, позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком за адресою: м. Дніпро, вул. Батайська, 24, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,280-282 ЦПК України, ст.ст. 317,319,321,386,391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні та розпорядженні власністю задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею у будинку № 24 по вул. Батайській у м. Дніпрі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар