465/5868/16-ц
2/465/1546/19
У Х В А Л А

судового засідання

22.02.2019 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Левицькому М.І.

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2016 року позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді від 18 жовтня 2016 року прозовну заяву залишено без руху, узвязку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального кодексу України, - несплата судового збору. Підстави такого рішення викладені в ухвалі ( т.1 ас.12).

Відповідно до заяви позивача від 20 жовтня 2016 року та квитанції долученої до заяви нею сплачено судовий збір ( т. 1 ас. 13 -14).

Відповідно до ухвали від 09 листопада 2016 року,після виконання вимог,передбачених ст. 122 ЦПК України ( в старій редакції) відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 20 грудня 2016 року, яке було перенесено із за неявки представника позивача та сторони відповідача ( т. 1 ас. 18, 25 -26).

В черговому судовому засіданні 29 березня 2016 року було заявлено клопотання про зупинення провадження, з покликанням на рішення Залізничного районного суду м. Львова, яке так і не було долучено до матеріалів розглядуваної справи ( т.1 ас.35 -38).

В наступне судове засідання позивач та її представник не прибули, причини неявки суду не повідомили.

Подальший розгляд справи не здійснювався, у звязку з тим, що з 29 травня до 08 червня 2017 року головуючий суддя перебував у відпустці, а з 08 червня 2017року по лютий 2018 року на листку непрацездатності у звязку отриманою травмою в ДТП.

В ході дослідження в судовому засіданні висновків експертів, що були надані сторонами та суперечили одні одним, задоволено клопотання про допит спеціалістів, що проводили дослідження.

За результатами дослідження висновків про оцінку нерухомого майна, відповідно до ухвали суду від 12 вересня 2018 року судом доручено Фонду державного майна України, здійснити рецензування висновків, узвязку з чим, матеріали справи було скеровано до спеціалістів, а провадження у спараві зупинено.

12 листопада 2018 року справа повернулася до суду та відповідно до ухвали від 14 листопада 2018 року, провадження у справі відновлено та з урахуванням Новорічних та Різдвяних свят, а також завантаженістю головуючого в інших судових процесах, призначено до розгляду на 28 січня 2019 року, яке не відбулося у звязку з перебуванням судді на тренінгу у Національній школі суддів .

Проте, після відновлення провадження у справі, позивач 03 січня 2019 року, через канцелярію суду подала заяву про відвід судді, мотивуючи таку тим, що суддя Кузь В.Я., не може розглядати її справи, оскільки затягує розгляд справи та дав можливість відповідачу відчужити спірне майно.

Заяву про відвід судді підтримала у черговому судовому засіданні навівши ті ж підстави, що викладені нею у письмовій заяві.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_3, погодився з відсутністю законних підстав для відводу судді, проте таку заяву підтримав покликаючись на позицію своєї довірительки.

Відповідач та його представник в судовому засіданні, відвід заперечили, покликавшись на те, що сторона у такий спосіб сама затягує розгляд справи.

Вирішуючи питання відводу з підстав викладених у заяві, суд бере до уваги, що обставини на які покликається заявник, їй були відомі і в попередніх судових засіданнях, проте відводу головуючому позивач, як і її представник - адвокат ОСОБА_3, не заявляли.

Отже, права позивача щодо своєчасного розгляду її справи, суддя Кузь В.Я не порушував. У той же час, суд визнає сатисфакцією, що справа дійсно слухається довший час, проте, такий строк виправданий складністю справи та вжиттям судом відповідних процесуальних заходів, щодо розгляду справи за принципом повного, всебічного і обєктивного розгляду.

За таких обставин, суд визнає подачу заяви про відвід судді, як зловживання стороною процесу своїми процесуальними правами, разом з тим, враховуючи вимоги ст.. 39 ЦПК України, вважає таку заяву, що подана у виняткових випадках, а тому підлягає розгляду з метою запобігти можливості стороні позивача зловживати своїми процесуальними правами й надалі.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді, суд приходить до висновку про відсутність таких підстав, однак враховуючи вимоги ч. 3 ст. 40 ЦПК України, у такому випадку рішення повинно прийматися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, а провадження у справі зупиняється.

Проте, в ході вивчення питань наявності підстав для відводу судді, суд приходить до висновку про доцільність , щоб головуючий заявив самовідвід, у звязку з чим, як головуючий, заявляю самовідвід у розгляді даної справи.

Приймаючи дане рішення зважаю на вимоги п. 5 ч. 1 ст..36 ЦПК України, згідно якої, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Зважаючи на твердження та поведінку позивача ОСОБА_1, яка явно спрямована на провокування головуючого судді Кузя В.Я., а також в силу вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України, визнаю сатисфакцією, що дана обставина є саме тими іншими обставинами, які у подальшому викликатимуть сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

При цьому, відхиляю будь - які твердження сторони щодо упередженості чи необєктивності судді у розгляді даної справи починаючи з часу відкриття провадження і до розгляду вказаної заяви, будь якої зацікавленості, чи здійснення дій на затягування розгляду справи та надання можливості відповідачу вчиняти дії по відношенню до спірного майна, як це відображено у заяві про відвід судді, вважаю такі безпідставними.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обовязкові для врахування судами України.

При цьому враховую також практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обовязок та право головуючого у процесі.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, приходжу до висновку, що з метою уникнення будь яких сумнівів у заявника та інших учасників і сторін цивільного процесу щодо неупередженості судді Кузя В.Я. у розгляді даної справи, заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3 , 10, 36, 38 - 39 , 40, 41, 258 - 259 ЦПК України, -

П С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Кузя В.Я. у розгляді цивільної справи № 2/465/5868/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задоволити.

Матеріали справи передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст.. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь