Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 237/2976/13-ц

провадження № 61-23027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Крата В. І., Коротуна В.М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго»,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Донецької області в складі колегії суддів: Курило В. П., Космачевської Т. В., Будулуци М. С. від 20 січня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач є споживачем послуг з електропостачання та на його ім'я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що відповідач не сплачує в повному обсязі надані йому послуги з електропостачання, просив стягнути з відповідача на свою користь 1 135,73 грн боргу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 04 жовтня 2013 року в задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» пропустило позовну давність, передбачену статтею 257 ЦК України, що є підставою для відмови у позові.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено. Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 04 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 1135,73 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідач, сплачуючи з 2003 року платежі за спожиту електроенергію з переплатою, тим самим фактично визнав свій борг, а відтак згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності у позивача не сплинув та застосування судом наслідків її спливу є помилковим. Оскільки у відповідача перед позивачем за період з 25 грудня 2002 року по 28 січня 2013 року існує заборгованість з оплати послуг за спожиту електроенергію у сумі 1135,73 грн, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2014 року ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відзив позивача на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2014 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 237/2976/13-ц з Мар'їнського районного суду Донецької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не з'ясував належним чином всіх фактичних обставин справи; помилково вважав, що відповідач визнавав свою заборгованість, оскільки будь-яких переплат за спожиту електроенергію відповідач не здійснював, а оплачував надані послуги з електропостачання лише по даних лічильника. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути прийнятий судом як належний доказ в обґрунтування позову, оскільки не містить конкретизації періодів нарахування та сплати за електричну енергію.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_6 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем електроенергії, яку постачає ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Із наданого позивачем розрахунку, обчисленого за особовим рахунком відповідача, в останнього за період з 25 грудня 2012 року по 28 січня 2013 року існує заборгованість за послуги з електропостачання у сумі 1135,73 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За положеннями статей 257, 261, 264 ЦК України, згідно з якими загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тобто, за змістом указаних норм перебіг позовної давності переривається вчиненням зобов'язаною особою в період перебігу позовної давності дії, що свідчить про визнання нею боргу.

Оскільки у відповідача перед позивачем з 2003 року існує заборгованість з оплати за спожиту електроенергію, на погашення якої відповідач щорічно здійснював платежі, то апеляційний суд, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача боргу, який стягнутий при правильному застосуванні положень статті 264 ЦК України щодо позовної давності.

Наданий ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до позовної заяви розрахунок заборгованості за спожиту електроенергіювідповідачем не спростовано.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. І. Крат

В. М. Коротун