Справа № 303/3577/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря судових засідань Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 листопада 2018 року, ухвалене суддею Монич В.О.,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем був укладений договір позики, про що видана розписка, відповідно до умов якої ОСОБА_3 зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 2 100,00 доларів США по вимозі.

25.04.2018 він направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вказаної вимоги, яка була отримана відповідачем 03.05.2018, однак останній суму боргу не повертає. Строк виконання зобов`язання в цілому завершився 03.06.2018.

Посилаючись на наведене, просив суд стягнути з відповідача на його користь 2 100 доларів США боргу зі сплатою цієї суми в національній валюті (гривні) на день здійснення платежу, 1 262,03 доларів США процентів на рівні облікової ставки НБУ за період користування грошовими коштами з 13.03.2015 по 12.06.2018 (день подання позову до суду) зі сплатою цієї суми в національній валюті (гривні) на день здійснення платежу, а також судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 771,97 грн.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 2 100 доларів США, зі сплатою цієї суми в національній валюті (гривні) на день здійснення платежу та суму процентів на рівні облікової ставки НБУ за період користування грошовими коштами з 13.03.2015 року по 12.06.2018 року в розмірі 2 100 доларів США, зі сплатою цієї суми в національній валюті (гривні) на день здійснення платежу. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2018 року виправлено описку в резолютивній частині заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 7 листопада 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму процентів на рівні облікової ставки НБУ за період користування грошовими коштами з 13.03.2015 року по 12.06.2018 року в розмірі 1 262,03 доларів США, зі сплатою цієї суми в національній валюті (гривні) на день платежу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 878,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив скасувати заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2018 в частині зазначення у рішенні, що розгляд справи проведено, як заочний, та в частині відмови у стягненні з відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги, і стягнути з відповідача 8 771,97 грн витрати за надання професійної правничої допомоги.

Вказував на те, що судом першої інстанції в порушення вимог п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, без його згоди, ухвалено заочне рішення. При цьому в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня ухвала про заочний розгляд справи, як цього вимагає ч.1 ст. 281 ЦПК України.

Також судом безпідставно, усупереч п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України безпідставно відмовлено у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25 червня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Як зазначено у рішенні суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk/court.gov.ua, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Також суд вважав за можливе розглянути зазначену справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.

Як роз`яснено в узагальненні ВС України, суд вирішує питання щодо заочного розгляду справи до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК (2004) про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (аналогічні положення містяться і у ч.2 ст.281 ЦПК України). Оскільки процесуальним законом не встановлено вимоги щодо форми її прийняття, така ухвала може бути оформлена як окремий процесуальний документ відповідно до вимог ч. 1 ст. 210 ЦПК, так і протокольно, відповідно до вимог ч. 2 ст. 210 цього Кодексу. Проте на практиці трапляються випадки, коли суди взагалі не постановляють ухвалу про заочний розгляд справи (що має місце і в зазначеній справі).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

А тому доводи апеляційної скарги про відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали про заочний розгляд зазначеної справи, за наведених вище обставин, не є підставою для скасування судового рішення.

Разом з цим, відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач сплатив кошти в розмірі 8 771,97 грн.

Проте, апеляційний суд не може погодитись із цим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи убачається, що 13 квітня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2. було укладено договір №1/ЦСП про надання професійної правничої допомоги ( а.с.23).

Пунктом 3.5 цього договору передбачено, що послуги надаються за ціною, вартість яких обумовлена в Додатку 1 до даного договору.

Згідно з п.2 Додатку № 1 до вказаного договору від 13.04.2019 у разі необхідності звернення до суду в інтересах замовника про стягнення суми боргу, обумовленою розпискою від 13.03.2015 з ОСОБА_3 , вартість становить 10 % від ціни позову, але не менше ніж 500 грн за 1 годину фактичного надання професійної правничої допомоги, і не може перевищувати вказану ціну (10 % від ціни позову) за розгляд позову у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 4 Додатку №1 до договору, зазначені в п. 2 даного додатку до договору суми, в разі необхідності звернення до суду, з урахуванням становища замовника ( І група інвалідності) підлягають оплаті замовником на користь виконавця протягом 30-ти днів після набрання рішенням суду законної сили (а.с. 24).

Актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 12 червня 2018 року, який підписаний позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2. стверджено, що вказані роботи (послуги) на суму 8 000 грн адвокатом надані, а позивачем прийняті (а.с. 25).

Отож, наведеними вище доказами установлено, що позивач ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції має сплатити адвокату ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 8 771, 97 грн (10 % від ціни позову), які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідно до статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 771, 97 грн, а апеляційну скаргу позивача задовольнити частково.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 листопада 2018 року в частині відмови у стягненні з відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8 771, 97 гривень витрат за надання професійної правничої допомоги.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рушення.

Повне судове рішення складено 9 липня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді