Справа № 463/4790/18 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2877/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Струс Л.Б.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

в серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, третя особа: відділ у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про вселення її та малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ у справах дітей Личаківської районної адміністрації про вселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №463/6434/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яка перебуває на розгляді у Личаківському районному суд м. Львова.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі посилається не те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Зазначає, що надала суду докази, які підтверджують належність спірної квартири АДРЕСА_1 на праві власності відповідачу та придбання даної квартири під час перебування сторін у шлюбі. Вказує, що предметом позову у даній справі є вимога про вселення її та дітей у спірну квартиру та усунення перешкод у користуванні квартирою, що жодним чином не пов'язаний з рішенням суду щодо поділу майна подружжя, а відтак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмети та підстави позовів у справах, не зазначив обставини, які б дали обґрунтовані підстави вважати, що наявність спору у справі про поділ майна подружжя виключає можливість на підставі поданих нею доказів встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду у даній цивільній справі. Крім того апелянт вказує, що судом порушено розумні строки розгляду справи, передбачені ч.1 ст. 275 ЦПК України. На підставі наведеного просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст.3 69 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа, відповідно до вимог ст. ст. 274, 368, 369 ЦПК України, розглядається без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що існує об'єктивна неможливість вирішення справи про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою до вирішення справи про поділ майна подружжя, так як в іншій справі будуть вирішені питання, які безпосередньо є підставою позовних вимог, а відповідно судове рішення в цій справі буде мати значення для розгляду даної цивільної справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» підстава п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (на даний час п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України) для зупинення провадження у справі неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З позовної заяви ОСОБА_2 про вселення її та малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні вказаною квартирою вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, яка була придбана ними під час перебування у шлюбі. Оскільки шлюб між сторонами розірвано та відповідач чинить їй перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом заміни вхідних замків, вона змушена звернутись в суд з вказаним позовом. Тобто, позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані наявністю права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, а оскільки право власності включає у себе право володіння, користування та розпорядження квартирою, то воана, як співвласник спірної квартири, має право разом з дітьми на проживання у цій квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №463/6434/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, предметом спору у якій є квартира АДРЕСА_1, а саме, визнання права спільної сумісної власності за кожним з сторін на 1/2 частки спірної квартири.

Оскільки ОСОБА_2 позовні вимоги про вселення її та малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні вказаною квартирою обґрунтовують наявністю у неї права спільної сумісної власності на спірну квартиру, що заперечується ОСОБА_3, то рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання за ОСОБА_2 права на частину квартири, з позовом про вселення до якої звернулася до суду, матиме значення при розгляді справи за позовом у даній цивільній справі.

За вищенаведеного, розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про вселення її та малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою до набрання законної сили рішенням Личаківського районного суду м. Львова, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, є неможливим, а відтак колегія суддів вважає вірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом, і підстав для скасування ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2018 року та задоволення поданої апеляційної скарги, в тому числі і виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 21 лютого 2019 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 21.02.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Струс Л.Б.