Справа № 570/1100/19
провадження № 2/570/809/2019
У Х В А Л А

04 липня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Кмін В.В.,

ознайомившись із заявою "Альфа Коммерс ОСОБА_1 ГМБХ" про забезпечення позову при проведенні підготовчого засідання в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) по цивільній справі за позовом "Альфа Коммерс Брендз ГМБХ" до ОСОБА_2 , ТОВ "Технопривід інвест груп", ТОВ "Бізнес Імпекс груп", ТОВ "Технопривід інвент груп", нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Сохацького Ігора Семеновича про поновлення права власності та повернення майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неправомірність дій директора ТОВ "Альфа" І.Грінфілда щодо продажу ОСОБА_2 належного компанії майна, представник позивача директор Є.Ю.Козаков у поданій 05 березня 2019 року позовній заяві, вимоги по якій уточнені у заяві від 29 травня 2019 року, просить скасувати рішення про державну реєстрацію нежитлових приміщень, поновити право власності на них та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Позивач у заяві, вимоги по якій уточнені у заяві від 29 травня 2019 року, просить забезпечити позов

1) шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "Технопривід інвест груп", ТОВ "Бізнес Імпекс груп", ТОВ "Технопривід інвент груп";

2) шляхом накладення арешту на майно "Ливарний цех" нежитлове приміщення "металево-модельний цех", нежитлове приміщення "Галерея" та промислове обладнання і устаткування в кількості 1718 одиниць по вул.Б.Штейнгеля, 4А в с.Городок Рівненського району Рівненської області;

3) шляхом накладення арешту на на кошти ОСОБА_2 , ТОВ "Технопривід інвест груп", ТОВ "Бізнес Імпекс груп";

4) шляхом заборониОСОБА_2 , ТОВ "Технопривід інвест груп", ТОВ "Бізнес Імпекс груп" вчиняти будь-які дії, зокрема: проводити демонтаж нежитлових приміщень "Ливарний цех", "металево-модельний цех", "Галерея" та заборонити проведення будь-яких монтажних та будівельних робіт по АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконати рішення у даній справі буде неможливо або його виконання буде утрудненим.

Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце підготовчого засідання. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мосійчук А. у поданій до суду заяві просить підготовче засідання провести у його відсутність. Відповідачі ОСОБА_2 , ТОВ "Бізнес Імпекс груп", ТОВ "Технопривід інвест груп" у поданих запереченнях просять відмовити позивачу у забезпеченні позову із-за неспівмірності та незворотності наслідків для господарюючих об"єктів.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення по клопотанню, повторної неявки представника заявника на розгляд даного клопотання, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість його розглянути у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані матеріали, вважаючи їх достатніми для винесення судового рішення, суд прийшов до таких висновків.

Ст.124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Положеннями ст.152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо. Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Зазначене не свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, до ухвалення рішення в справі,

При цьому, в матеріалах клопотання відсутні будь-які фактичні дані на підставі яких можливо було б переконатись у тому, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову дійсно є співмірним із заявленими позовними вимогами та не призведене до невиправданих обмежень прав відповідача у користуванні та розпорядженні своєю власністю, навіть у випадку задоволення заявленого позову у повному обсязі.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи вказані процесуальні норми та встановлені вище обставини,беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне у клопотанні відмовити, оскільки ні заява про забезпечення позову, ні матеріали справи не містять доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову у даному спорі зробить неможливим чи суттєво ускладнить виконання майбутнього рішення суду. Крім того, вказаний вид забезпечення позову не є співмірним заявленим позовним вимогам.

З огляду на викладене, керуючись ст.151 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у забезпеченні позову " ОСОБА_3 ГМБХ".

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її підписання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.