Єдиний унікальний номер 227/3446/18 Номер провадження 22-ц/804/416/19
Єдиний унікальний номер 227/3446/18 Головуючий у 1 інстанції Мацишин Л.С.
Номер провадження 22-ц/804/416/19 Суддя - доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Корчистої О.І., Санікової О.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку розрахунку,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2018 року, ухвалене в залі суду міста Добропілля о 10-40 годині, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 05 вересня 2016 року по 27 квітня 2017 року, коли її було звільнено за ст..38 КЗпП України. На день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату. Просила стягнути заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 10044,26 грн., середній заробіток за період затримки з 28 квітня 2017 року по 14 серпня 2018 року в сумі 94539,30 грн. та донарахувати по день фактичного розрахунку.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень-квітень 2017 року у розмірі 12631,40 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 4506,14 грн., заборгованості по заробітній платі за квітень 2017 року, з врахуванням 5645,64 грн. компенсації за невикористану відпустку, у розмірі 8125,26 грн, ; зобов'язано ПАТ «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати з цієї суми податки та інші обов'язкові платежі; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць - за березень 2017 року у розмірі 4506,14 грн.; стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 704,80грн. на користь держави; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» не погодились з рішенням суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 12631,40 грн., просили скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначили, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме, суд не врахував, що відповідач фактично відсутній за місцем ведення діяльності та розташування офісу, що позбавило його можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов'язків та виконати зобов'язання за трудовим договором, суд помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України до вимоги про стягнення заробітної плати. Крім того, суд не врахував відсутність наказів про надання відпусток та відповідно неможливість проведення розрахунку компенсації за невикористані відпустки.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 січня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 368 та ч. 2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд якого відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що з 1999 року позивач працювала на різних посадах в Донецькій залізниці Донецької станції цивільних споруд, 31 серпня 2016 року ОСОБА_1 переведена бухгалтером у структурний підрозділ «Виконавчого пункту дільниці з ремонту та утримання службово-психологічних будівель №2, 05 вересня 2016 року ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця», Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління «ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 27 квітня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, за березень 2017 року позивачу нараховано 4506,14 грн., за квітень 2017 року - 8125,26 грн., в тому числі і компенсація за невикористану відпустку на суму 5645,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено факт перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем, наявність заборгованості підтверджено відповідними розрахунками по заробітній платі, які відповідачем не спростовано.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказала, що 27 квітня 2017 року звільнилась з виробничого підрозділу «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та просила стягнути заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 10044,26 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку (арк. спр. 1-4).

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 11 листопада 1999 року бухгалтером в Донецькій дистанції цивільних споруд Донецької залізниці, 01 березня 2000 року перейменовано в Донецьку дистанцію цивільних споруд та водопостачання, 01 червня 2005 року реорганізовано в Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління, 12 листопада 2007 року змінено на Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління ДП «Донецька залізниця», 05 вересня 2016 року реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 27 квітня 2017 року звільнена за власним бажанням - ст. 38 КЗпП України (арк..спр.11-16).

На підставі ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було достовірно встановлено, що заборгованість із заробітної плати перед позивачем складає 12634,40 грн., а саме за березень 2017 року - 4506,14 грн., за квітень 2017 року - 8125,26 грн., з яких компенсація за невикористану відпустку - 5645,64 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунками заробітної плати (арк..спр.18-19).

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення даної суми з відповідача.

Доводи відповідача ґрунтуються на тій обставині, що відсутні первинні документи для нарахування заробітної плати - накази про прийняття на роботу, про надання відпустки, про припинення трудового договору, табелі обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжні відомості.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ч.2 - збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час позивачем суду надано копію трудової книжки, яка містить всі записи про час роботи позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що єдиним документом, який підтверджує нарахування заробітної плати є табель обліку використання робочого часу, який не було надано позивачем, необґрунтоване.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування відомостей, викладених в документах, наданих позивачем.

Крім того, відповідно до Наказу Держкомстату від 05 грудня 2008 року № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" Табель обліку використання робочого часу - це одна з типових форм первинної облікової документації підприємств, установ, організацій.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Отже, цей первинний документ повинен бути оформлений відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (арк.спр.36-52), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні.

В той же час форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Крім того, безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені в Постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року та 23 березня 2016 року, як обґрунтування відсутності підстав для стягнення компенсації за невикористану відпустку.

В постановах від 11 листопада 2015 року № 6-2159цс15 та 23 березня 2016 року №6-364цс16 та 6-365цс16 Верховний Суд України зробив висновки щодо відсутності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст..117 КЗпП України за наявності форс-мажорних обставин, які виключають вину підприємства в невиплаті заробітної плати.

В той же час жодна з постанов не містить висновків щодо наявності обставин, які виключають обов'язок підприємства щодо виплати заробітної плати чи її складових.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2019 року

Головуючий