Справа № 766/3290/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги тим, що 26.10.2007 р. згідно договору дарування ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 подарувала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Відповідачу) належні їй 39/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1 . Згодом він дізнався, про існування іншого договору дарування цього ж будинку укладеного 22.11.2014 р. між ОСОБА_4 та Позивачем, вважає себе дійсним власником 39/100 частини вказаного будинку на підставі раніше укладеного договору дарування від 26.10.2007 р. між Позивачем та Відповідачем виник конфлікт, щодо того, хто є дійсним власником нерухомого майна. Як зазначив Позивач, будучи власником 39/100 частини вказаного будинку на підставі договору дарування від 22.11.2014 р., він категорично не погоджується з тим що Відповідач також може бути власником зазначеного нерухомого майна тільки на підставі іншого договору дарування від 26.10.2007 р.Обгрунтовуючи необхідність задоволення позовної заяви, Позивач вказав, що договір дарування від 26.10.2007 р. підлягав державній реєстрації, а так як щодо цього договору державна реєстрація не проводилась, цей договір є недійсним і право власності до Відповідач на спірне майно не перейшло.

Враховуючи викладене просив суд визнати недійсним укладений 26.10.2007 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (Відповідач) договір дарування 39/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського АДРЕСА_1 від 26.02.2019 р. по цивільній справі № 766/3290/19 відкрито провадження і справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав повноваження представнику.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, вважає що позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М. від 26.10.2007 року ОСОБА_4 , дарувальник, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , обдарований, уклали договір про те, що Дарувальник передає, а обдарований приймає у власність безоплатно: 39/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач просить визнати недійсним вказаний договір оскільки в порушення вимог до ст. 210 ЦК України відповідачем не здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно, отримане в дарунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 210 Цивільного кодексу України, перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Враховуючи, що договір дарування укладений у письмовій формі із зазначенням усіх його істотних умов, підписаний дарувальником та обдарованим і нотаріально посвідчений. Зміст договору відповідає вимогам закону. Дієздатність дарувальника перевірена нотаріусом. Форма правочину дотримана, суд важає, що підстави на які посилається позивач, не дають підстав для визнання правочину укладеного у відповідності до вимог чинного законодавства, не може бути визнаний судом недійсним.

На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 16, 203, 210, 215, 331, 334, 640, 717,718, 719, Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 76, 77, 78, 79, 89, 95, 258, 262, 263 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Повний текст судового рішення складено 20.12.2019 року.

Суддя В.В.Прохоренко