П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/11748/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області як орган опіки та піклування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 3 грудня 2018 року, повний текст якого складено 11 грудня 2018 року, головуючий суддя Фазикош О.В., -

встановив:

ОСОБА_1 22.11.2017 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2016. У них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу донька проживає з матір`ю, що стало для неї психотравмуючим фактором через зміну звичних умов життя, кола оточуючих, брак контактів із батьком, що загрожує розвитку особистості дитини.

Відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з донькою, ухиляється від забезпечення побачень із дитиною, намагався дискредитувати позивача перед органом опіки та піклування, повідомляв неправдиву інформацію про начебто небажання батька брати участь у вихованні дитини тощо. Тим часом, жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування батька з дитиною зашкодить їй, немає.

Оскільки сторони не могли дійти згоди щодо участі батька у вихованні дитини, відповідне питання було вирішене органом опіки та піклування за їх заявою. Рішенням Виконкому Ужгородської міськради від 04.08.2017 № 244 був визначений такий порядок зустрічей батька з дитиною: щосуботи з 10-00 до 12-00 у присутності матері дитини, із обов`язковим врахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини. Із таким порядком позивач не погоджується через невідповідність його інтересам дитини. Крім того, і цей графік не виконується матір`ю дитини.

Так, не були враховані інтереси батька та дитини щодо спілкування в дні народження, у літній та зимовий періоди року. Встановлення побачень з урахуванням стану здоров`я дитини та її інтересів дають можливість матері дитини ухилятися від рішення органу опіки та піклування. Батько позбавлений можливості спілкуватися з дитиною без присутності матері дитини, на свій розсуд. Час, визначений графіком, є недостатнім для спілкування батька з дитиною.

Не було враховано, що мати дитини працює портьє в готелі «Ужгород», в тому числі, в нічний час, вибуває в інші населені пункти, влітку 2016 року відпочивала в Туреччині залишивши дитину на своїх батьків. Цим нехтуються інтереси дитини. Натомість позивач є самозайнятою особою і може приділити дитині достатній час, має всі умови для дитини в своєму помешканні.

Посилаючись на ці обставини, на необхідність врахування передусім інтересів дитини, вказуючи на принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, ґрунтуючись на положеннях СК України та міжнародного законодавства щодо прав дитини та батьків на спілкування, прав батьків на участь у вихованні дитини, позивач ОСОБА_1 просив:

зобов`язати ОСОБА_2 усунути йому перешкоди у вихованні, спілкуванні, побаченнях та особистих зустрічах із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною в наступні дні:

вівторок з 17-00 до 21-00 (тобто, забирає дитину з дитячого садка о 17-00 та приводить до місця проживання матері до 21-00) без присутності матері;

четвер з 17-00 до 21-00 (тобто, забирає дитину з дитячого садка о 17-00 та приводить до місця проживання матері до 21-00) без присутності матері;

першої та третьої суботи місяця з 9-00 до 21-00, кожної другої та четвертої неділі місяця з 9-00 до 21-00 без присутності матері;

щорічно протягом двох тижнів червня-серпня, за бажанням дитини та з урахуванням стану її здоров`я, мати можливість виїхати на спільний відпочинок до іншого населеного пункту України, за кордон, без присутності матері;

щорічно протягом двох тижнів грудня-лютого, за бажанням дитини та з урахуванням стану її здоров`я, мати можливість виїхати на спільний відпочинок до іншого населеного пункту України, за кордон, без присутності матері;

у дні народження доньки, у святкові дні: Новий рік, Різдво Христове та Великдень з 15-00 до 18-00 без присутності матері.

Початок та закінчення зустрічі ОСОБА_1 відбувається за місцем проживання доньки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03.12.2018 позов задоволено частково:

зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати батьку ОСОБА_1 у вихованні, спілкуванні, побаченнях та особистих зустрічах із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визначено для ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні, побаченнях та особистих зустрічах із донькою: щосуботи кожного місяця з 10-00 до 12-00, з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я, у присутності матері дитини; у святкові дні та день народження дитини з 10-00 до 12-00, з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я, у присутності матері дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із необхідності забезпечити батьку можливості спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні у визначених межах та з урахуванням рішення органу опіки та піклування від 04.08.2017 № 244.

Позивач ОСОБА_1 рішення суду оскаржив як незаконне та необґрунтоване. Посилається на доводи, якими мотивувався позов. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував принцип рівності прав батьків на участь у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, не дав належної оцінки доказам.

Зокрема, з матеріалів справи випливає, що мати перешкоджає батькові в зустрічах із дитиною та в спілкуванні з нею, через що позивач був вимушений звертатися до правоохоронних органів. Тому твердження про те, що встановлений графік зустрічей із дитиною не виконується з вини позивача, необґрунтовані.

Суд безпідставно відмовив у вимогах щодо відпочинку батька з дитиною у відповідні періоди часу влітку і взимку, в зустрічах без присутності матері, на власний розсуд батька дитини. Висновки суду щодо врахування стану здоров`я дитини для зустрічей із батьком суперечливі.

Сторона просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

У відзиві на апеляцію відповідач ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. На думку відповідача, позивач неналежно виконує свої обов`язки з утримання дитини, не виявляв бажання бачитися з дитиною, не виконував графіка зустрічей з дитиною, встановленого органом опіки та піклування. Тому реальним мотивом позову є заподіяння шкоди відповідачу, а не зустрічі з дитиною.

Батько дитини не враховує захворювання дитини, необхідність її здорового харчування, незважаючи на прохання матері пропонує на зустрічі шкідливу для дитини їжу.

Позивач влаштовує сварки з матір`ю відповідача, коли намагається зустрітися з дитиною, що може спричинити негативні наслідки для морального стану дитини.

Виходячи з обставин, що склалися, та враховуючи поведінку батька дитини, тривалі побачення призведуть до порушення розпорядку дня дитини, порядку харчування, тривалості сну дитини та негативно вплинуть на її психоемоційний стан, тому проханий позивачем порядок зустрічей із дитиною суперечитиме її інтересам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Дрюченка О.С., які апеляцію підтримали, відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Дудурича І.В., які скаргу не визнали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами CК України. Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У справі встановлені такі факти і обставини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які з 26.04.2014 року перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.05.2016, після розірвання шлюбу доньку сторін ОСОБА_4 залишено на проживанні з матір`ю (а.с. 8, 9). ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , фактично проживає з дитиною на час розгляду справи апеляційним судом по АДРЕСА_2 (а.с. 10, 16, 25, 216). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі 700,00 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 77-79). Донька сторін відвідує дошкільний навчальний заклад № 30 в м. Ужгороді, дитина має діагноз «атопічний дерматит», перебуває під лікарським наглядом (а.с. 51, 52).

Між сторонами має місце спір з приводу участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_5 та у спілкуванні з нею. Пред`являючи вимогу про усунення перешкод у цьому, ОСОБА_1 посилався на те, що колишня дружина перешкоджає йому у зустрічах з донькою, у спілкуванні з нею, під різними приводами, зокрема, з посиланням на небажання дитини бачитися з батьком, ухиляється від забезпечення побачень із дитиною, чим як порушує права батька, так і завдає шкоди дитині, а порядок зустрічей із донькою, встановлений органом опіки та піклування, не відповідає інтересам дитини. Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_2 вказувала, що зустрічі батька з дитиною негативно відображаються на психологічному стані та на поведінці дитини, батько не враховує самопочуття дитини та стан її здоров`я, не виконує встановлений органом опіки та піклування графік зустрічей із дитиною, донька не бажає зустрічатися з батьком тощо, тому зустрічі батька з дитиною можуть мати місце лише з дотриманням визначеного органом опіки та піклування порядку в присутності матері дитини.

З матеріалів справи, з позицій, пояснень і заяв сторін у судах першої та апеляційної інстанцій убачається, що на даний час стосунки між сторонами є емоційними, напруженими, часом конфліктними, сторони не можуть самостійно дійти згоди з питань участі батька у вихованні доньки та у зустрічах із нею, не знаходять способів конструктивної взаємодії виходячи передусім з інтересів дитини, а не зі стосунків між собою, що не склалися.

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:

поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);

зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання (ст. 8 ч. 1);

забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 ч.ч. 1, 3);

докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1).

СК України узгоджується з приписами Конвенції про права дитини та встановлює правила, за якими:

батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 ч. 1);

батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 ч. 2);

питання виховання дитини вирішується спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 ч.ч. 1-3);

якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод; суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи; під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 159 ч.ч. 1, 2).

Відповідно до ст. 19 ч.ч. 4, 5 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у вихованні дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача брав участь Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області як орган опіки та піклування. У силу положень ст. 56 ч. 1 ЦК України, п. 1.3. Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Держкомсім`ї України, МОЗ України, Міносвіти України і Мінпраці України від 26.05.1999 № 4/166/131/88 (реєстрація в Мінюсті України від 17.06.1999 за № 387/3680), п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМ України від 24.09.2008 № 866, інших норм законодавства Ужгородський міськвиконком є компетентним органом опіки та піклування за місцем проживання дитини.

Утім, письмового висновку щодо розв`язання спору орган опіки та піклування на стадії розгляду справи судом першої інстанції не подавав. Рішення Ужгородського міськвиконкому від 04.08.2017 № 244 про встановлення ОСОБА_1 порядку побачення з донькою ОСОБА_6 : щосуботи з 10-00 до 12-00 у присутності матері дитини, із обов`язковим врахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини (а.с. 11) не є висновком щодо розв`язання спору, натомість був однією з підстав позову, а визначений ним порядок побачень є по суті предметом спору.

Суд першої інстанції вирішив спір пославшись на вказане рішення Ужгородського міськвиконкому, проте, за відсутності у справі власне наданого встановленим порядком висновку органу опіки та піклування. Беручи до уваги цю обставину та виходячи з положень ст. 19 СК України, ст. 56 ч. 6 ЦПК України, ухвалою апеляційного суду від 01.04.2019 на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради як орган опіки та піклування був покладений обов`язок подати апеляційному суду висновок щодо розв`язання спору (а.с. 206-207).

26.04.2019 до апеляційного суду за вих. № 234/23-35 від 22.04.2019 надійшов «Висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому», складений за результатом розгляду питання у присутності, зокрема, батьків дитини, яким з огляду на інтереси дитини та конфліктні взаємини її батьків було визнано за доцільне встановити наступний графік і порядок зустрічей батька ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_7 : кожної першої і третьої суботи місяця з 10-00 к.ч. до 12-00 к.ч.; кожної другої і четвертої неділі місяця з 10-00 к.ч. до 12-00 к.ч.; кожного вівторка з 17-00 к.ч. до 19-00 к.ч. з можливістю для батька відвести доньку ОСОБА_8 на гурток; зустрічі проводити без присутності матері, з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів і потреб (а.с. 212-213). Отже, орган опіки та піклування скористався правом інакше врегулювати спірне питання після спливу майже двох років після встановлення попереднього режиму зустрічей батька з дитиною.

Сторонами в апеляційному суді визнано, що встановлений 22.04.2019 органом опіки та піклування графік і порядок зустрічей батька з донькою виконується частково, окремі зустрічі відповідно до графіку мали місце, відбувалося необхідне погодження цих зустрічей між батьками, деякі зустрічі не відбулися з різних причин (захворювання дитини, неможливість батька прибути на зустріч тощо). Водночас зустрічі відбувалися в присутності матері і сторони ще не подолали взаємної недовіри. Поза тим, колегія суддів відзначає позитивну динаміку у врегулюванні питання та у забезпеченні законних прав та інтересів батька і дитини на взаємне спілкування.

Предметом доказування для сторін (ст. 179 ч. 1 ЦПК України в редакції, що була чинною на час пред`явлення позову, ст. 77 ч. 2 цього Кодексу в редакції, чинній на час вирішення справи судом) є, відповідно, для позивача обставини, якими обґрунтовувався позов, для відповідача обставини, якими обґрунтовувалися заперечення проти позову, а також інші факти і обставини, що мають значення для розв`язання спору.

Особа діє у цивільних, у тому числі в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 7 ч.ч. 1-4, 7, 9, 10, ст.ст. 8, 9, 10 СК України , ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Сторони є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 7 ч. 6 СК України, ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Батько дитини, який проживає окремо від неї, не може бути без передбачених законом і доведених підстав позбавлений права на особисте спілкування з дитиною та на участь в її вихованні, окрім цього, батько повинен виконувати покладені на нього законом та відповідно до моральних засад суспільства обов`язки, які випливають із факту батьківства, рівно як і дитина не може бути так само позбавлена права на особисте спілкування з батьком чи бути необґрунтовано обмежена в цьому праві. Особисте спілкування батька з донькою передбачає в тому числі й зустрічі без присутності інших осіб, якщо для цього не існує об`єктивних перешкод, у чому, власне, й полягає можливість саме особистісних, довірчих стосунків, встановлення та налагодження особистісного контакту між батьком і дитиною. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За обставинами справи, мати дитини заперечує проти зустрічей батька з донькою без її присутності, що, поряд з іншим, слугує перешкодою в зустрічах батька з дитиною та у спілкуванні з нею. Проте, мати дитини не довела наявності об`єктивних перешкод для зустрічей батька з донькою протягом визначеного часу без її присутності, негативного впливу батька на нормальний розвиток дитини тощо. Натомість батько дитини послідовно демонстрував прагнення до спілкування з нею, бажання брати участь в її вихованні, наполягав на наданні йому можливості зустрічатися з дитиною, зокрема, без присутності матері, водночас використовував можливість зустрічатися з дитиною і в присутності її матері. Участь батька в матеріальному утриманні дитини є його обов`язком і є елементом забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, однак, спори батьків щодо такого утримання, щодо виконання батьком свого обов`язку самі по собі не можуть розглядатися як підстава для відмови батькові в особистому спілкуванні з дитиною, а відповідні обставини можуть доводитися та враховуватися, зокрема, в контексті їх впливу на розвиток і виховання дитини.

Суд першої інстанції правильно виходив із необхідності врахування передусім інтересів дитини та забезпечення батьку можливості спілкуватися з донькою, брати участь у її вихованні, усунення відповідних перешкод як таких. Суд також обґрунтовано, зваживши й на вік дитини, відмовив у задоволенні надмірних вимог позивача щодо надто тривалого в часі та без відповідної конкретизації щодо виїздів до інших населених пунктів України та за кордон відпочинку батька з дитиною без присутності матері. Із такими висновками колегія суддів погоджується.

Водночас вирішення справи без висновку органу опіки та піклування, ґрунтуючись на відповідному рішенні цього органу, після прийняття якого пройшов тривалий час, змінилися як вік дитини, так і певні життєві обставини її батьків, призвело до ухвалення рішення без урахування відповідних обставин і динаміки.

Тим часом, апеляційний суд не має підстав не погоджуватись із висновком органу опіки та піклування від 22.04.2019 щодо графіка і порядку зустрічей батька з донькою. Обґрунтованість цього висновку не спростована сторонами, при цьому, власне з графіком зустрічей сторони загалом погоджуються, розбіжність існує фактично лише щодо можливості таких зустрічей без присутності матері дитини, проти чого заперечує відповідач. Апеляційний суд зауважує, що стосовно короткочасних зустрічей батька з донькою без присутності матері чотири рази на місяць у вихідні дні та зустрічей щовівторка мати дитини не висунула та не обґрунтувала розумних заперечень, ґрунтуючись по суті лише на недопустимих у доказуванні припущеннях. Об`єктивних даних і доказів щодо негативного впливу на дитину таких зустрічей із батьком чи обґрунтованої можливості такого впливу в справі немає. Органом опіки та піклування враховано, серед іншого, вік дитини, ставлення батька до неї, бажання батька брати участь в її житті, напружені стосунки між батьками дитини, які перешкоджають особистому спілкуванню батька з дитиною і, крім того, вказано на необхідність врахування стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів і потреб.

Погодитись із позицією матері дитини, яка заперечує можливість зустрічей батька з дитиною без її присутності як таку, не можна, оскільки обґрунтовані і доведені підстави для такої позиції не встановлені, а відмова за встановлених обставин батькові й доньці в таких зустрічах тягтиме порушення їх прав. Батьки дитини зобов`язані виходити з інтересів дитини, сприяти один одному в інтересах дитини у здійсненні їх сімейних і цивільних прав та у виконанні відповідних обов`язків, не чинити всупереч закону перешкод у цьому. Належне виконання батьками дитини вищезгаданого порядку, встановленого органом опіки та піклування, колегія суддів вважає наразі достатнім для реального вирішення ситуації, що склалася, та для оцінки дійсних намірів сторін, добросовісності їх дій. Зрештою, батьки дитини вправі за домовленістю збільшити кількість зустрічей батька з дитиною, визначити іншу їх тривалість, визначити зустрічі для відзначення свят, із плином часу та можливою зміною обставин не позбавлені права встановленим порядком у будь-який час по-новому врегулювати спірне питання, досягти домовленості, укласти відповідну угоду тощо.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію позивача слід задовольнити частково, рішення суду змінити, виклавши резолютивну частину рішення в редакції, яка передбачає час для участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_5 для побачень і спілкування з донькою кожної першої і третьої суботи місяця з 10-00 к.ч. до 12-00 к.ч.; кожної другої і четвертої неділі місяця з 10-00 к.ч. до 12-00 к.ч.; кожного вівторка з 17-00 к.ч. до 19-00 к.ч. з можливістю для батька відвести доньку на танцювальний гурток; проведення зустрічей без присутності матері, з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів і потреб. В іншій частині на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 3 грудня 2018 року змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Визначити для участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для побачень і спілкування з донькою такий час:

кожні перша і третя суботи місяця з 10-00 к.ч. до 12-00 к.ч.;

кожні друга і четверта неділі місяця з 10-00 к.ч. до 12-00 к.ч.;

кожного вівторка з 17-00 к.ч. до 19-00 к.ч. з можливістю для батька відвести доньку на танцювальний гурток;

зустрічі проводити без присутності матері, з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів і потреб.».

В іншій частині залишити рішення суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 4 липня 2019 року.

Судді