РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення моральної шкоди звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради м.Рівне, вул.Соборна, 12, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, іпн.НОМЕР_1 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року по справі №817/694/18 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій адміністративний позов позивача задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та зобов'язано нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування до пенсійного фонду України за ОСОБА_1 за період з 16 лютого 2011 року по 11 травня 2016 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року без змін.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду набрало законної сили 19 червня 2018 року.

В судовому засіданні позивач пояснив суду, що бездіяльністю відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, фіксованість уваги на проблемі реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров»я.

За час спілкування з відповідачем та судових тяжб пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я (хворіє на глаукому обох очей, має підвищений артеріальний тиск з діагнозом 2 ступінь ризику, тому будь-які стресові потрясіння негативно впливають на здоров'я), з приводу чого почувався, як джерело клопоту та обмеження для рідних.

Наслідки перенесеної події призвели до появи негативних психоматичних та психоемоційних змін порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього, щодо своєї соціальної репутації. Так, завдяки бездіяльності відповідача він довгий час, а саме з початку жовтня 2017 року по середину червня 2018 року, змушений був терміти митарства по різних установах, доводячи свою правоту. Врешті, змушений був подати до суду, який виніс рішення на його користь. Натомість керівництва управління навіть перед ним не вибачилось, а продовжувало затягувати час та оскаржувало рішення 1 інстанції.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Так, із-за відчуття безкарності відповідача, позивач своєчасно не отримує пенсії та втратив орієнтовно, за час безпідставної тяганини 17 тисяч гривень. Останній, навіть у добровільному порядку рішення суду не виконав. Тому він змушений був пройти процес примусового виконання судового рішення.

Неможливо визначити грошову вартість втраченого здоров'я та можливості вести активний спосіб життя. Однак, враховуючи всі перелічені фактори, заподіяну йому моральну шкоду оцінює в 68 000 грн. Оскільки моральна шкода оціночне поняття, то розрахунок суми позову не проводився.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у погіршенні стану здоров'я, зайвих хвилюваннях та переживаннях, нервовому перенапружені та потрясінні, необхідності звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки пр. подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.23 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради м.Рівне, вул.Соборна, 12, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, іпн.НОМЕР_1 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 5000 (п'ять тисяч) гривень та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1, іпн.НОМЕР_1.

Відповідач: управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради м.Рівне, вул.Соборна, 12, .

Суддя :