КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/137/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Київ

Справа № 761/12639/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», подану представником Голярем Ігорем Степановичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року, постановлене у складі судді Савицького О.А.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 96 726 грн. 03 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 967 грн. 26 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.09.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Grandis», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2016 року, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля НОМЕР_1, - ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно з полісом №АЕ/9899780 від 19.07.2016 року.

У зв'язку з зазначеним та керуючись положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, як потерпіла особа, 03.10.2016 року повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про настання страхового випадку, а в подальшому надав страховику всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, для виплати страхового відшкодування, в тому числі й Звіт №1423 від 26.10.2016 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н. НОМЕР_1, становить 168 169 грн. 79 коп.

Однак 15.02.2017 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише в розмірі 71 443 грн. 76 коп. Не погоджуючись з розміром вищенаведеної страхової виплати, позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації та документів, на підставі яких страхове відшкодування було виплачено саме в розмірі 71 443 грн. 76 коп.

22.03.2017 року відповідач повідомив позивача про те, що розмір страхового відшкодування визначався на підставі звіту з визначення вартості матеріального збитку, який було підготовлено за рахунок відповідача.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що страхове відшкодування, сплачене відповідачем, не відповідає дійсній вартості робіт та матеріалів, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1, позивач вважає, що з відповідача, враховуючи ліміт його відповідальності та суму виплаченого страхового відшкодування, підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування в розмірі 96 726 грн. 03 коп. як різниця між розміром матеріального збитку, визначеного на підставі Звіту №1423 від 26.10.2016 року - 168 169 грн. 79 коп. та виплаченим відповідачу страховим відшкодуванням на суму 71 443 грн. 76 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_3 70 302 грн. 36 коп., з яких: 69 606 грн. 30 коп. - страхове відшкодування та 696 грн. 06 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» - Голяр І.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на незаконність рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що на замовлення ПрАТ «Брокбізнес» незалежним експертом ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» було оглянуто пошкоджений транспортний засіб позивача та проведено експертне автотоварознавче дослідження № 783-2016, за результатами якого експертом 07.02.2017 року складено висновок № 783-2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (матеріального збитку), завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 складає 86 344,50 грн. (з ПДВ), тобто 71 443,75 грн. (без ПДВ).

15.02.2017 року на рахунок позивача було виплачено страхове відшкодування в сумі 71 443,75 грн. (без ПДВ). Посилався на те, що різна вартість матеріального збитку полягає у застосуванні експертами позивача та судовим експертом різної вартості нової складової частини, а саме: в експертизі на замовлення позивача експертом враховувались найвищі ціни на запасні частини пошкодженого транспортного засобу.

На відміну від автотоварознавчого дослідження, яке проводилось на замовлення позивача, та судової експертизи, замовлена скаржником ПрАТ СК «Брокбізнес» експертиза проводилась з врахуванням цін інших ресурсів (не дилерів), що передбачено п. 7.53.12 Методики автотоварознавця.

Звертає увагу суду на те, що експертомпозивача та судовим експертом не зазначено в акті огляду велику кількість деталейтранспортного засобу «Фольксваген», які були відновлені та/або потребували ремонту до ДТП. Судом було безпідставно відхилено клопотання ПрАТ СК «Брокбізнес» про призначення повторної експертизи та без жодної правової оцінки експертизи, проведеної на замовлення скаржника, покладено в основу оскарженого рішення висновки судової експертизи.

Крім того, судом в порушення п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вирішено стягнути з ПрАТ СК «Брокбізнес» вартість матеріального збитку з врахуванням суми ПДВ.

Посилався на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом не надано жодної правової оцінки всім доказам, зокрема трьом наявним у справі висновкам експертиз.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити: скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Grandis», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м.Києва від 02.11.2016 року, винним у вчиненні зазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Mitsubishi Grandis», д.н.з.НОМЕР_3, ОСОБА_4

В результаті вказаної ДТП автомобілю НОМЕР_1 були завдані механічні пошкодження, а власнику вказаного автомобіля - майнової шкоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», що підтверджується копією Полісу №АЕ/9899780 від 18.07.2016 року.

Позивач ОСОБА_3 вчасно повідомив та надав ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП. Відповідач, посилаючись на Звіт від 07.02.2017 року за №783-2016, 15.02.2017 року перерахував на рахунок позивача страхове відшкодування на загальну суму 71 443 грн. 76 коп.

Звертаючись з позовом до суду, позивач в обґрунтування розміру завданих матеріальних збитків посилався на Звіт №1423 від 26.10.2016 року, який було складено на замовлення позивача суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9, згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», НОМЕР_1, становить 168 169 грн. 79 коп.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 12.01.2018 року за №12-2/1216, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27.09.2016 року, могла становити 141 560 грн. 05 коп.

Зазначений висновок судової автотоварознавчої експертизи було прийнято як належний та допустимий доказ, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen» модель «Passat», н.з. НОМЕР_1 становить 141560 грн. 05 коп., з урахуванням положень ст.ст. 77, 89, 102 ЦПК України, враховуючи наявність наданих сторонами двох Звітів про оцінку розміру матеріального збитку, які суперечать один одному, а також беручи до уваги, що при призначенні судової авто товарознавчої експертизи експерти попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Оскільки судом було встановлено, що позивачем було вчасно повідомлено та надано страховій компанії всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, а вина третьої особи у вчиненні ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд, враховуючи ліміт відповідальності страховика, встановлений в розмірі 300 000 грн., дійшов висновку, що з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь позивача підлягає до стягнення сума недоплаченого страхового відшкодування, яка за вирахуванням часткової сплати та франшизи, становить 69 606 грн. 30 коп. (141 560 грн. 05 коп. - 71 443 грн. 75 коп. - 510 грн. ).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Норми матеріального права - ст. 525, 526, 979, 1166, 1187 ЦК України, ст. 22, 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок

дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Одним із видів добровільного страхування є страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як встановлено з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, була застрахована за двома договорами: на підставі полісу №АЕ/9899780 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 липня 2016 року, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» за шкоду, заподіяну майну третьої особи, становить 100 000 грн., а також за договором № 007-101227/01ДЦВ добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 18 липня 2016 року, відповідно до п. 8.1.1. якого страхова сума по ризику настання цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок ДТП - становить 300 000 грн.

Відповідно до п.8.2 договору добровільного страхування страхова сума ( ліміт відповідальності страховика) по одному та кожному страховому випадку встановлюється окремо для кожного застрахованого ризику в розмірі різниці між сумою збитку, завданого третім особам, згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідною страховою сумою ( п.12.2 договору) за тим же ризиком по полісу ОСЦПВВНТЗ. Страхова сума по одному страховому випадку для кожного застрахованого ризику не може перевищувати суму по тому ж ризику, встановлену п.8.1.1. договору, з врахуванням п.21.12 договору.

Пунктом 15.6 договору добровільного страхування визначено, що відповідальність страховика за договором настає тільки у випадках, якщо завданий третім особам збиток перевищує розмір страхової суми ( ліміт відповідальності) по відповідному ризику за полісом ОСЦПВВНТЗ, згідно з яким була здійснена виплата страхового відшкодування по тому ж страховому випадку.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо невірного визначення судом першої інстанції розміру страхового відшкодування колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Позивач в обґрунтування розміру завданих матеріальних збитків подав до суду Звіт №1423 від 26.10.2016 року, який було складено на замовлення позивача суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9, згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1, становить 168 169 грн.79 коп.

Як вбачається зі змісту вказаного звіту, вартість матеріального збитку обчислена наступним чином: 16 695 грн. ( вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 18 076 грн. 49 коп. ( вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 281 549 грн. 81 коп. ( вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту) х ( 1- 0,5262 (коефіцієнт фізичного зносу) = 168 169 грн. 79 коп.

Заперечуючи проти позову, на підтвердження суми вже виплаченого страхового відшкодування в сумі 71 443 грн. 76 коп., представник відповідача подав до суду звіт № 783-2016 про оцінку колісного транспортного засобу від 07 лютого 2017 року, складений за заявою ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про проведення автотоварознавчого дослідження оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» ОСОБА_10

Згідно із наданим відповідачем звітом, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1, становить 86 344 грн. 50 коп., що розрахована наступним чином: вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 13 923 грн. + вартість необхідних для ремонту матеріалів -13 262 грн. 04 коп. + вартість складових, що підлягають заміні - 148 031 грн. 38 коп. х ( 1- 0,60036 (коефіцієнт фізичного зносу) = 86 344 грн. 50 коп.

Саме враховуючи наявність таких розбіжностей у наданих суду звітах автотоварознавчих досліджень судом першої інстанції за клопотанням представника позивача ухвалою від 24 жовтня 2017 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку експерта № 12-2/1216 від 12 січня 2018 року, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка відбулась 27 вересня 2016 року, могла становити 141 560 грн. 05 коп.

Вартість відновлювального ремонту могла становити - 289 359 грн. 85 коп. При цьому в акті пошкоджень транспортного засобу експертом зазначено, що вартість відновлювального ремонту може змінюватись у зв'язку з тим, що дослідження проводилось за матеріалами справи, без огляду транспортного засобу ( а.с. 178, т.1).

Вищевказаний розмір матеріального збитку розрахований експертом наступним чином: вартість ремонтних робіт - 4 116 грн. + вартість необхідних для ремонту матеріалів - 15 536 грн. 19 коп. + вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту - 269 707 грн. 66 коп. х ( 1- 0,548 (коефіцієнт фізичного зносу) = 141 560 грн. 05 коп.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що судом першої інстанції належним чином не було обґрунтовано в рішенні суду підстави відхилення як належного доказу звіту авто товарознавчого дослідження № 783-2016 від 07 лютого 2017 року, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки висновків суду першої інстанції зазначені доводи не спростовують, адже саме для усунення розбіжностей, викладених у звітах, що були надані суду сторонами, судом було призначено судову авто-товарознавчу експертизу.

Судова автотоварознавча експертиза була проведена на підставі матеріалів справи, наданих сторонами звітів авто товарознавчих досліджень, фотознімків огляду автомобіля у електронному та паперовому вигляді, відповідно до ухвали суду про призначення експертизи від 24 жовтня 2017 року. Як вбачається із висновку експерта, визначення обсягу і номенклатура робіт по відновленню транспортного засобу проводилась на основі дослідження наданих на експертизу матеріалів, про що експертом складено відповідний акт, який є додатком до висновку експерта ( а.с. 177-178, т. 1).

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 17 жовтня 2016 року, проведеного оцінювачем ОСОБА_9 на замовлення позивача, у графі «стан транспортного засобу до ДТП» зазначено: сліди відновлювального ремонту лівого переднього крила, переднього бампера ( а.с. 28, т. 1).

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 17 жовтня 2016 року, проведеного оцінювачем ОСОБА_10 на замовлення відповідача, у графі «стан транспортного засобу до ДТП» зазначено: посилювач переднього бампера - деформація правої сторони, фара п/т ліва - сліди ремонту, крило ліве - сліди ремонту, бампер передній - не оригінал, сліди ремонту, крило праве - сліди ремонту, двері - сліди ремонту, деформація радіатора кондиціонера в нижній частині ( а.с. 142, т. 1).

Разом з тим, обидва протоколи огляду транспортного засобу не були підписані власником транспортного засобу - позивачем, та з пояснень представника позивача колегією суддів встановлено, що при огляді транспортного засобу оцінювачами позивач присутній не був, а на даний період часу автомобіль позивача відремонтовано.

За викладених обставин, враховуючи, що експертом НДЕКЦ МВС України акт пошкоджень транспортного засобу було складено за результатами наданих на експертизу матеріалів справи, в яких наявні звіти автотоварознавчих досліджень, що були надані сторонами, фотознімки пошкодженого автомобіля, що були зроблені спеціалістами при проведенні огляду автомобіля 17 жовтня 2016 року, колегія суддів визнала відсутніми підстави для призначення повторної автотоварознавчої експертизи, про проведення якої було заявлено клопотання представником відповідача суду апеляційної інстанції.

З врахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно прийнято як належний та допустимий доказ висновок судової автотоварознавчої експертизи від 12 січня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, становить 141 560 грн. 05 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що судом першої інстанції було необґрунтовано відхилено звіт № 783-2016 від 07 лютого 2017 року, складений на замовлення відповідача, при тому як різна вартість матеріального збитку полягає у застосуванні різної вартості нових складових частин, що підлягають заміні. На відміну від висновку судової експертизи, у звіті авто товарознавчого дослідження, замовленому відповідачем, були враховані ціни з ресурсів мережі Інтернет, з дотриманням вимог п.7.53 Методики авто товарознавця, які є значно нижчими від цін, використаних експертом. Крім того, при виплаті страхового відшкодування із розміру збитку було вирахувано суму ПДВ на підставі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та виплачено відшкодування без ПДВ, чого не було зроблено судом першої інстанції.

Однак колегія суддів вважає, що зазначені доводи представника відповідача також не спростовують висновків суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 21.9 договору добровільного страхування від 18 липня 2016 року розмір заподіяних збитків третіх осіб визначається страховиком на підставі одного з наступних документів : акту товарознавчого дослідження про визначення суми збитків при знищенні, пошкодженні майна третіх осіб; розрахунку здійсненого безпосередньо страховиком за допомогою програмного комплексу Audatex ( за умови згоди з ним третьої особи); кошторису вартості відновлювального ремонту майна третьої особи. Розмір заподіяних збитків майну третіх осіб визначається з врахуванням зносу такого майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки розмір відшкодування правильно визначено судом першої інстанції на підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи від 12 січня 2018 року, відповідно до умов договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 18 липня 2016 року.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №1454/5/2092.

ЗазначенаМетодика була застосована експертом при проведенні судової експертизи.

Відповідно до п. 7.53.12 Методики, за вартість нової складової частини приймається її ціна у дилера виробника КТЗ, а також з комп'ютерних програмних продуктів, за даними виробників КТЗ і довідкової літератури, зокрема наведеної в додатку 8, та з ресурсів мережі Інтернет з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Однак, у звіті № 783-2016 від 07 лютого 2017 року, складеному на замовлення відповідача, оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» ОСОБА_10 зазначено, що вартість складових, що підлягають заміні, скоригована з урахуванням заяви замовника на використання пропозицій згідно Інтернет-магазину AVTO-PRO. Приведені в звіті дані щодо цін на запчастини базуються на інформації, наданій ПрАТ «СК Брокбізнес». ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» не гарантує факт достовірності інформації (вартості, актуальність оголошень і т.д.), одержаної з таких джерел.

Крім того, як вбачається з додатків до вказаного звіту - карток запчастин, роздрукованих із сайту Інтернет-магазину AVTO-PRO, більшість карток на запчастини містить наступні записи: Прайси можуть містити неактуальні номери. Ціни на деталі вказані без врахування вартості доставки в Україну ( а.с. 132- 141, т. 1).

За викладених обставин судом першої інстанції правильно не було прийнято вказаний звіт для розрахунку завданої позивачу майнової шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», подану представником Голярем Ігорем Степановичем,- залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.