Справа № 755/5306/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

присяжних Жуйкової А.Л., Береза І.І.,

при секретарях Грінкевич А.І., Івашко О.Л.,

за участі сторін:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Вимоги мотивовані тим, що вона є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який весь час знаходився в місцях позбавлення волі. ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник народила сина ОСОБА_3 . В 2005 році її батько звільнився з місць позбавлення волі та став вести аморальний спосіб життя, зносив весь непотріб до квартири АДРЕСА_1 , де заявник була зареєстрована, в зв`язку з чим вона із сином переїхала жити до матері. Від сусідів вона дізналася, що квартира завжди відкрита і тому вона змушена була повернутися до місця своєї реєстрації, куди періодично з`являвся її батько. З 2009 року ніяких відомостей про місце перебування батька, який вів себе як безпритульний, не находило, місце його перебування їй невідоме, в зв`язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів задля встановлення місця перебування батька, однак, відомості про нього відсутні.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Отже, обов`язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування.

Відповідно до вимог ст.ст. 305-309 ЦПК України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

У статті 306 ЦПК України, зокрема, визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 1958 року (а.с. 12).

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 батьками якої записані: ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_4 (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30 січня 2019 року (а.с. 10).

Згідно паспортних даних, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 11).

Згідно актів про відсутність особи за місцем проживання, складених мешканцями квартир №№ 62, 6 та 61 будинку АДРЕСА_1 від 14 травня 2014 року, 27 серпня 2014 року та 07 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає в кватирі АДРЕСА_1 з 2009 року (а.с. 14-16).

За даними Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, які викладено у відповіді на звернення ОСОБА_1 від 06 квітня 2015 року, встановлено, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб затриманих ОВС, та осіб перебуваючих на обліках та лікуванні в психіатричних закладах, проведеними заходами місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено (а.с. 17).

Аналогічна інформація міститься і в листах Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 19 грудня 2016 року за № К-5922/125/50-2016 та від 13 лютого 2019 року за № К-428/125/50-2019 (а.с. 18, 19).

Витягом з рішення виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва від 11 вересня 1989 року № 663 «Про закріплення і обмін житлової площі, зміну договору найму та внесення змін в попередні рішення», дозволено ЖЕК змінити договір найму двокімнатної кватири АДРЕСА_1 та укладено його з ОСОБА_2 , склад сім`ї якого: він, брат ОСОБА_5 , в зв`язку зі смертю матері ОСОБА_6 (а.с. 20).

За змістом ст. ст. 307, 308 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою заявника, її батька ОСОБА_2 останній раз бачила в 2006 році.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в судовому засіданні показав, що він є сусідом заявника з дня її народження, бачив ОСОБА_2 він останній раз в 2005-2006 році, зазначив, що останній вів аморальний спосіб життя.

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона є матір`ю заявника, її колишній чоловік ОСОБА_2 зник в 2009 році, останній раз вона його бачила біля ринку «Юність». Доповнила, що він зловживав алкоголем.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що заявника вона знає з народження, її кума була одружена з ОСОБА_2 Вказала, що бачила його останній раз особисто в 2007-2008 році, а зі слів своєї куми вона знає, що його бачили останній раз в 2010 році.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість даних показів свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 2009 року відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами, що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім має для заявника юридичне значення та зумовлене необхідністю зміни договору найму житлового приміщення на своє ім`я.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання особи безвісно відсутньою підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає безвісно відсутнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.43, 44 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 294, 306-309, 354,355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2019 року

Суддя: Н.О.Яровенко

Присяжні: 1. Жуйкова А.Л.

2. Береза І.І.