Житомирський апеляційний суд
Категорія 6 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі цивільну справу №295/12134/18 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора філії Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2018 року, ухвалене суддею Лєдньовим Д.М. у місті Житомирі

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора філії Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві Хмельницького С.Ю., в якому просив визнати дій державного реєстратора протиправними та скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 11.04.2007 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 280/21-1600, на забезпечення виконання зобов'язань за яким того ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно якого останнім передано в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 65,7 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

З інформаційної довідки від 08.02.2018 № 113312628 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, йому стало відомо, що за рішенням державного реєстратора Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві 11.12.2017, право власності на квартиру АДРЕСА_1, що перебувала в іпотеці, перереєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк».

Оскільки зазначена квартира є єдиним місцем проживання позивача та членів його родини, зазначене нерухоме житлове майно, як таке, що відповідає вимогам підпункту першого пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) протягом дії зазначеного Закону.

Посилаючись на наведене просив: визнати протиправними дії державного реєстратора Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві Хмельницького С.Ю. та скасувати його рішення про реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд надав неправильну оцінку умовам договору іпотеки щодо позасудового врегулювання питання погашення заборгованості та дійшов помилкового висновку, що реєстрація права власності на предмет іпотеки відбулась у визначений законом спосіб. При цьому не звернув уваги, що реєстрація права власності за ПАТ «Уксоцбанк» відбулася до прийняття такого рішення. Вважає, що суд безпідставно не врахував положення Законів України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зі змінами від 06.10.2016, що набули чинності з 07 жовтня 2016 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У поясненнях на апеляційну скаргу представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, посилається на те, що державний реєстратор діяв у спосіб визначений законом у повному обсязі та у чіткій відповідності до його вимог, оскільки умовами договору іпотеки передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.04.2007 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 280/21-1600, за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 66 500 доларів США зі сплатою 12,5 % річних.

Укладеною 30.10.2008 додатковою угодою № 1 про внесення змін до договору кредиту від 11.04.2007 сторони договору погодили збільшення відсоткової ставки за користування кредитом до 14 % річних.

Згідно додаткової угоди № 2 від 31.03.2009 про внесення змін до договору кредиту від 11.04.2007 сторони дійшли згоди щодо надання відстрочки по погашенню тіла кредиту, визначивши основний борг станом на 31.03.2009 в сумі 57 990 доларів США.

Іпотечним договором від 11.04.2007 в забезпечення належного виконання зобовязань за укладеним кредитним договором сторони визначили передачу іпотекодавцем ОСОБА_1 в іпотеку іпотекодержателю АТ «Укрсоцбанк», трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3 загальною площею 65,7 кв.м, житловою 38,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Договором від 31.03.2009 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору сторони визначили редакцію п. 1.4.1. пункту 1.1. іпотечного договору та визначили розмір кредиту в сумі 57 990,00 доларів США.

Повідомленням від 25.07.2017, направленого ОСОБА_1 ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу: Житомирська обл., Малинський р-н, с. Ворсівка, 26.07.2017, позичальника проінформовано про розмір заборгованості в 3 860 591,62 грн, який виник станом на 01.05.2017, попереджено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» в разі невиконання вимоги. Також повідомлено, що в разі задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», залишок заборгованості буде анульовано.

Суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст», 13.09.2017 складено висновок про вартість майна, згідно якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_5, складає 914 018,00 грн.

Державним реєстратором Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві Хмельницького С.Ю. на підставі звіту про незалежну оцінку вартості квартири, серія та номер: ВА 170904-014, виданий 13.09.2017, видавник: ТОВ «Бізнес Ассіст; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 709, виданий 03.08.2017, видавник: Укрпошта; іпотечного договору, договору про внесення змін та доповнень, серія та номер: 5156/5157, видавник: Приватний нотаріус Сєтак В.Я.; листа-повідомлення, серія та номер: ю/н, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, серія та номер: 85474, виданий 25.07.2017, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк»; відправки рекомендованої кореспонденції, серія та номер: 837, виданий 25.07.2017, видавник: Укрсоцбанк; довідки про розрахунок заборгованості, серія та номер: 10.1/87/16654, виданий 04.09.2017, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк»; договору кредиту, додаткових угод, серія та номер: 280/21-1600, видавник: сторони, 12.12.2017 зареєстровано право власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 65,7 кв.м, житловою 38,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону... Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом поза судового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки… Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Зі змісту іпотечного договору від 11.04.2007 (п.п. 4.5.3) вбачається, що сторони погодили право іпотекодержателя за своїм вибором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Матеріали справи свідчать, що оцінка предмету іпотеки була проведена, за наслідком чого складено висновок про вартість майна.

Судом також встановлено, що іпотекодержателем ПАТ «Укрсоцбанк», дотримано положення ст. 35 Закону України «Про іпотеку», що визначають порядок повідомлення про порушення основного зобовязання та/або іпотечного договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно поштового повідомлення направлена банком кореспонденція була вручена за адресою: Житомирська обл., Малинський р-н, с. Ворсівка (а.с. 65).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону протягом дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Разом з тим, у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора із залученням іпотекодержателя третьою особою спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та третьою особою через невиконання договірних зобов'язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

До того ж, за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов'язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник саме між позивачем і третьою особою з приводу порушення права позивача на квартиру внаслідок дій третьої особи щодо реєстрації за нею такого права.

За таких обставин, коли що позивач пред'явив позов до неналежного відповідача, висновок суду першої інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову задоволенні позовних вимог до державного реєстратора філії Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві Хмельницького С.Ю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити задовольниити частково. Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст складено 30.01.2019.