Провадження №: 2/752/2302/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

встановив:

17.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 відповідно до ордеру на житлове приміщення, виданого 02.11.1992 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів на її ім`я та членів її ж сім`ї - чоловіка ОСОБА_5 , дочки ОСОБА_3 на право зайняття двохкімнатної квартири, загальною житловою площею - 30,8 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстровані вона, її колишній чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3 . Починаючи з 27.06.1996 року, коли її з відповідачем шлюб було розірвано, останній за місцем реєстрації не проживає, не отримує кореспонденцію за цією адресою, особистих речей у цьому ж житловому приміщенні не зберігає, участі в оплаті комунальних платежів не бере, майнові витрати на утримання спірного житлового приміщення не несе. Перешкод в користуванні жилим приміщення відповідачу не чинила, останній добровільно понад двадцять років без поважних причин не користується квартирою АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою - Черкаська область, Городищенський район, с. Товста , хутір Садниця .

Посилаючись на те, що відповідач добровільно залишив спірне житлове приміщення, не проживає в ньому понад двадцять років, не несе витрат по його утриманню, просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , встановити порядок виконання такого рішення шляхом зняття останнього з реєстраційного обліку за цією ж адресою.

Провадження у справі відкрито, після усунення недоліків позовної заяви - 01.10.2018 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.02.2019 року відповідач ОСОБА_5 подав до суду відзив на позов ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту відзиву ОСОБА_5 на позов ОСОБА_1 про визнання його таким, щ втратив право користування житловим приміщенням відповідач послався на те, що позовну заяву ОСОБА_1 вважає необгрунтованою та незаконною, оскільки обставини, якими позивачка обгрунтувала заявлені вимоги є такими, що не відовідають дійсності. Визнав, що він дійсно не користується житловим спірним приміщенням, однак робить це не з доброї волі, а з тих підстав, що позивачка позбавила його цього права, а саме поміняла замки на вхідних дверях, на вікна поставила металеві решітки, створивши у такий спосіб йому перешкоди у користуванні місцем проживання - не пускаючи його до квартири. З цього приводу він неодноразово звертався до територіальних правоохоронних органів, однак позитивних результатів для нього не наступило. У квітні 2018 року з цього ж приводу звертався з письмовою заявою до правоооронних органів, однак про результати розгляду його заяви йому не повідомлено. Також стверджував, що причиною його непроживання в спірній квартирі є не розірвання шлюбу з позивачкою, а зміна нею замків на вхідних дверях до квартири, витрати на утримання житлового приміщення не несе, оскільки він не проживає в ньому ж. Оскільки позивачка незаконно створила перешкоди йому в користуванні спірним житловим приміщенням, саме тому він проживає у будинку сестри за адресою - с. Товста на хуторі Стадниця.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3

21.08.2019 року закрито підготовче провадження.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник, заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримали, просили визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , як такого, що не проживає в цій же квартирі понад двадцять років без поважних причин, витрат по її утриманню не несе.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала заявлені ОСОБА_1 вимоги про визнання відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, свтерджувала, що батько залишив їх з матір`ю ще в 1996 році, проживає в будинку своєї сестри. Також підтвердила, що ні вона, ні мати не чинили йому перешкод у користуванні квартирою.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , стверджував, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщинні з поважних причин, оскільки позивачка створила всі умови для того, щоб він не міг проживати в квартирі за місцем реєстрації. Підтвердженням цьому є його звернення до правоохоронних органів.

Заслухавши учасників судового розгляду справи, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_4 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат, площею 30,8 м.кв. (а.с.13).

У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання сторін у справі, а також їх дочки, що є третьою особою у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , квартира не приватизована (а.с.22).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка в обгрунтування заявлених вимог послалася на те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад двадцять років, а саме після розірвання їх шлюбу.

Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував, що він дійсно не проживає за місцем реєстрації, однк з тих причин, що позивачка створила умови за яких він не може потрапити до квартири.

Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з роз"ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 12.04.1985р. №2 з подальшими змінами, у справах про визнання наймача або членів сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням за правилами ст. 71 ЖК України, необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 жовтня 1996 року (а.с.14).

За даними довідки, виданої 08.11.2018 року №536 виконавчим комітетом Товстівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 (а.с.62).

Як видно зі змісту характеристики на громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої 08.11.2018 року №537 секретарем Товстівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, громадянин ОСОБА_5 проживає більше десяти років без реєстрації по місцю проживання в АДРЕСА_3 (а.с. 63).

26.03.2017 року ОСОБА_5 звертався до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві з приводу того, що його дочка не впускала до квартири, просив вжити заходи щодо усунення перешкод на користування місцем проживання, АДРЕСА_4 . За результатами проведеної перевірки ДОП Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві було відвідано квартиру за адресою - АДРЕСА_4 , опитати мешканку квартири не вдалося за можливе, на залишені повідомлення не з`явилася. Сусідка ОСОБА_9 повідомила, що чула, як сперичалися мешканці квартири 3, сусідка не впускала до квартири чоловіка. 30.03.2017 року перевірку по матеріалу ЄО №18363 від 26.03.2017 року визнано завершеною, матеріали списано до справи УП. (а.с. 84-85).

02.09.2019 року Голосіївським управлінням поліції на звернення адвоката С.Лукашенка щодо кількості та дати звернень ОСОБА_5 з приводу конфліктних ситуацій з його дружиною гр. ОСОБА_1 було проведено перевірку та встановлено, що 26.03.2019 року ОСОБА_5 звертався до Голосіївсього УП ГУНП у м. Києві з заявою по факту конфліктної ситуації з дружиною ОСОБА_1 , заяву було зареєстровано до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві в ЄО №18363 від 26.03.2019 року і по ній було проведено всебічну перевірку та списано до справи Голосіївського УП, та більш ніяких заяв зі сторони ОСОБА_5 по факту конфліктних ситуацій з дружиною до Голосіївського УП не надходило. (а.с.80).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали суду, що ОСОБА_5 у квартирі за адресою - АДРЕСА_4 ніколи не спостерігали, будь-яких ситуацій, які б свідчили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 створювали перешкоди для його проживання в цій же квартирі.

Свідок ОСОБА_8 , що був допитаний судом за клопотанням представника відповідача, підтвердив суду, що у 2017 році до нього звертався ОСОБА_5 з тих підстав, що його не впустили до квартири, на що він порадив йому звернутися до поліції.

З огляду на те, що заява ОСОБА_5 від 26.03.2017 року була зареєстрована в ЄО Голосіївського УП м. Києва за №18363 за результатами якої було проведено перевірку, відповідно у відповіді Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 02.09.2019 року йдеться саме за заяву ОСОБА_5 від 26.03.2017 року зареєстровану в ЄО за №18363.

Отже, приймаючи до уваги, встановлені судом обставини, що відповідач понад двадцять років не проживає в спірній квартирі, однак з заявою щодо неможливості прийти до квартири він звернувся до правоохоронних органів тільки в березні 2017 року, а після ніяких заходів щодо відновлення його порушеного права у спосіб усунення перешкод у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 не вчинив з позовом про його вселення до суду не звернувся, відповідно суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 без поважних причин не проживає в спірній квартирі, а відтак за ним не зберігається право на проживання в спірній квартирі.

За наведених обставин у суду достатньо підстав для висновку, щоб визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки він добровільно не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , не користуються нею період часу, що значно перевищує встановлений законом шестимісячний строк, який можна відраховувати з 1996 року, відсутній на спірній житловій площі без поважних на те причин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71,72 ЖК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_4 , шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк