КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1034/2019 Суддя-доповідач Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Задорожній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Апеляційного суду Житомирської області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року у складі судді Драча Ю.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного сулу Житомирської області, третя особа - Житомирське об'єднане управляння Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання неправомірним визначеного до виплати розміру суддівської винагороди та забов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати неправомірним визначений до виплати у виданій Апеляційним судом Житомирської області довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання від 16 листопада 2017 року №3-326/03-23/59/2017 розмір суддівської винагороди у сумі 28 160 грн., з яких 17 600 грн. - посадовий оклад, 10 460 грн. - доплата за вислугу років і зобов'язати відповідача видати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій вказати, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді Апеляційного суду Житомирської області, який перебуває на відповідній посаді, станом на 01 січня 2017 року склала 56 320 грн., у тому числі: посадовий оклад - 35 200 грн., доплата за вислугу років - 21 120 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515-VІІІ на підставі заяви про відставку його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Житомирської області.

На час звільнення його заробіток складався з посадового окладу та доплати за вислугу років за стаж роботи більше 25 років - 60% посадового окладу. У зв'язку із виходом у відставку йому було призначено і з 22 вересня 2016 року виплачується довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, як це передбачено Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

З моменту звільнення і по теперішній час за ним зберігається статус судді у відставці і право на отримання довічного грошового утримання на проведення його перерахунку у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У зв'язку зі зміною мінімальної заробітної плати, яка тягне за собою зміну розміру посадового окладу та зміну розміру суддівської винагороди, ним було подано заяву до Апеляційного суду Житомирської області про видачу довідки про розмір грошового утримання працюючого в цьому суді, для подальшого подання заяви до управління пенсійного фонду.

Однак, йому було видано довідку про розмір заробітної плати судді, в якій неправомірно визначено розмір посадового окладу в сумі 17 600 грн. замість 35 200 грн., а грошового утримання - 28 160 грн. замість 56 320 грн. Вважав, що такі дії відповідача призводять до порушення його прав на перерахунок довічного утримання, у зв'язку з чим був вимушений звернутися до суду.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано неправомірним визначений до виплати у виданій Апеляційним судом Житомирської області довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання від 16 листопада 2017 року №3-326/03-23/59/2017 розмір суддівської винагороди у сумі 28 160 грн., з яких 17 600 грн. - посадовий оклад і 10 460 грн. доплата за вислугу років.

Зобов'язано Апеляційний суд Житомирської області видати ОСОБА_2 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій вказати, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді Апеляційного суду Житомирської області, який перебуває на відповідній посаді, станом на 01 січня 2017 року склала 56 320 грн., у тому числі: посадовий оклад - 35 200 грн., доплата за вислугу років - 21 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про закриття провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 10 травня 2018 року зазначену цивільну справу передано до Верховного суду для визначення її підсудності.

Ухвалою Верховного суду від 24 травня 2018 року визначено підсудність даної справи Апеляційному суду Київської області.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Ухвалою Київського апеляційного суду провадження у справі зупинялося до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №757/70264/17-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Зазначалося, що з огляду на те, що ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то Велика Палата Верховного Суду прийняла справу до розгляду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2018 року залишено без змін.

При цьому Великою Палатою Верховного Суду вказано, що спори, пов'язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов'язані з проходженням та звільненням з публічної служби. А тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду. Якщо спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов'язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби, а орган, в якому особа перебувала на цій службі, не здійснював щодо неї публічно-владні управлінські функції у спірних правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення розміру суддівської винагороди судді безпосередньо законом про судоустрій, є вимогою, конституційною гарантією, а не рекомендацією до органів влади.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону повністю не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, що відповідно до наказу №150 від 28.12.2002 року Указом Президента України №926 від 14.10.2002 року ОСОБА_2 було призначено на посаду судді Апеляційного суду Житомирської області в межах п'ятирічного строку в судову палату в цивільних справах (а.с.4).

Згідно наказу №9 від 23.01.2003 року Рішенням кваліфікаційної комісії ОСОБА_2 присвоєно 3 кваліфікаційний клас судді позачергово (а.с.4).

Відповідно до наказу №118 від 08.10.2004 року Постановою Верховної Ради України №2039-IV від 23.09.2004 року ОСОБА_2 обраний на посаду судді Апеляційного суду Житомирської області безстроково (а.с.4).

Постановою Верховної Ради України №1515-VIII від 08.09.2016 року ОСОБА_2 звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.5).

Встановлено, що угрудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у порядку цивільного судочинства, в якому просив визнати неправомірним визначений до виплати у виданій Апеляційним судом Житомирської області довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання від 16 листопада 2017 року №3-326/03-23/59/2017 розмір суддівської винагороди у сумі 28 160 грн., з яких 17 600 грн. - посадовий оклад та 10 460 грн. - доплата за вислугу років і зобов'язати відповідача видати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій вказати, що суддівська винагорода, яка враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, судді Апеляційного суду Житомирської області, який перебуває на відповідній посаді, станом на 01 січня 2017 року склала 56 320 грн., у тому числі: посадовий оклад - 35 200 грн. та доплата за вислугу років - 21 120 грн.

Встановлено, що на час звільнення заробіток ОСОБА_2 складався з посадового окладу та доплати за вислугу років за стаж роботи більше 25 років - 60% посадового окладу. У зв'язку із виходом у відставку йому було призначено і з 22 вересня 2016 року виплачується довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, як це передбачено Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

З моменту звільнення і по теперішній час за ним зберігається статус судді у відставці і право на отримання довічного грошового утримання на проведення його перерахунку у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно п.2 ч. 1 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Встановлено, що між сторонами виник спір щодо права позивача, який був звільнений з посади судді у зв'язку з виходом у відставку, на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, встановленому Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а спори, пов'язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов'язані з проходженням та звільненням з публічної служби, тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Такий висновок у своїй постанові зробила Велика Палата Верховного Суди у справі №757/70264/17-ц (14-360цс18).

Спори, пов'язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов'язані з проходженням та звільненням з публічної служби. А тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Якщо спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов'язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби, а орган, в якому особа перебувала на цій службі, не здійснював щодо неї публічно-владні управлінські функції у спірних правовідносинах.

Виходячи з наведеного, Корольовський районний суд м. Житомира дійшов помилкового висновку, ухвалюючи рішення в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.377 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене з порушення правил юрисдикції загальних судів із закриттям провадження у справі, відповідно до вимог ст.377 ЦПК України.

Колегія суддів з урахуванням всіх обставин, наявних доказів в матеріалах справи вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: