Дата документу 10.12.2019
Справа № 320/4514/19
Провадження № 2/320/2608/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«10» грудня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого - судді Редько О.В., за участі секретаря Колеснікової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Петраш С.М. про визнання права власності на квартиру, про зняття арешту та заборони відчуження,
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом, який в подальшому уточнив про визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 24.09.2018 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , квартири АДРЕСА_1 .
Про визнання за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця від 13.03.2013 року за виконавчим провадженням № 36756434 про стягнення на користь ВАТ (ПАТ) «Сведбанк» (правонаступник ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС») заборгованості за кредитним договором № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року з ОСОБА_2 ; накладений постановою державного виконавця ввід 22.05.2015 року за виконавчим провадженням № 46077591 про стягнення на користь ПАТ «РодовідБанк» заборгованості за кредитом з ОСОБА_2 ; накладений постановою державного виконавця ввід 27.03.2019 року про арешт всього рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 (ВП 52508262) із виправленнями, внесеними від 12.04.2019 року постановою державного виконавця.
В обґрунтування уточнених позовних вимог вказує, що 30.05.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року та іпотечний договір № 0708/0508/45-014-Z-1 від 30.05.2008 року. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . За весь період користування кредитом у ОСОБА_2 виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 476 767,14 грн. рішенням суду від 22.12.2011 року з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Сведбанк» стягнення заборгованість у розмірі 44 763,65 доларів США.
На підставі Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» набуло статус кредитора за кредитним договором № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року. Постановою державного виконавця від 13.03.2013 року в рамках виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 44 763,65 доларів США був накладений арешт на відчуження квартири АДРЕСА_1 .
На початку літа 2018 року позивач та відповідач домовились про умови придбання квартири, яка перебувала в іпотеці. Так, 19.09.2018 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» був підписаний трьохсторонній договір про припинення зобов`язання переданням відступного, на умовах якого ОСОБА_1 сплатив ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» грошові кошти у розмірі 127 118,70 грн. в рахунок погашення заборгованості боржника преді кредитором за кредитним договором на що була складена розписка.
24.09.2018 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири, однак він у нотаріуса не був посвідчений у зв`язку із тим, що на квартиру АДРЕСА_1 накладений арешт та оголошено заборони на його відчуження від 22.05.2015 року за ВП 46077591 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2436/11 який виданий 27.03.2012 року. Однак відповідно до постанов про звершення виконавчого провадження від 15.06.2018 року та від 26.06.208 року вказане виконавче провадження завершене.
Таким чином, позивач не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку право власності на нерухоме майно у нотаріуса та зареєструвати його, оскільки є не зняті арешти на квартиру, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у зв`язку з неявкою відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Судом встановлені наступні обставини.
30.05.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року.
На підставі Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» набуло статус кредитора за кредитним договором № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року.
Постановою державного виконавця від 13.03.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 36756434, в рамках виконання виконавчого листа 2-3640/11 виданого 08.02.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з а кредитним договором № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року на користь ВАТ «Сведбанк» /а.с.13/.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.03.2013 року змінено стягувача ПАТ «Сведбанк» у виконавчому провадженні відносно боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Сведбанк» на підставі виконавчого документу 2-3640/11 виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» /а.с.21/.
Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно із ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
19.09.2018 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» був укладений договір № 0708/0508/45-014/ про припинення
зобов`язання переданням відступного, відповідно до умов Розділу 1 якого сторони за цим Договором дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань позичальника, які виникли на підставі кредитного договору № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі кредитору суми відступного до 24.09.2018 року включно.
Відповідно до п. 1.7 договору, боржник зобов`язується укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири з виконавцем, за виконавцем стане власником нерухомого майна, що було передано в іпотеку, а саме: квартири АДРЕСА_1 . /а.с.19-20/.
На підтвердження виконання зобов`язань ОСОБА_2 19.09.2018 року склав розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 127118,70 грн., що на день рахунку складає 4500 доларів США для сплати заборгованості по кредитному договору № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року, укладений між ним та ПАТ «Светбанк». Зобов`язується цими коштами погасити заборгованість перед кредитором за кредитом № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року та іпотечному договору.
24 вересня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Договір був укладений зі згоди дружини покупця ОСОБА_5 /а.с.48-54/.
Постановою приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднова О.А. Герасименко О ОСОБА_6 . було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири через наявність арешту накладеного на усе рухоме та нерухоме майно боржника накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Петраш С.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2436/11 від 27.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитом у загальному розмірі 385161,02 грн. /а.с.14, 56/.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 2 cт. 220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України визначається, що право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, судом було встановлено, після укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу частини квартири 29 листопада 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказаний договір не було нотаріально посвідчено та зареєстровано.
З викладених в позові обставин вбачається, що між сторонами за договором купівлі-продажу частини квартири умови договору виконані повністю, однак договір не відповідає діючому цивільному законодавству, не засвідчений нотаріально і тому зареєструвати право власності на нерухоме майно не виявляється можливим.
ОСОБА_1 у своєму позові вказує, що під час перереєстрації квартири та здійснення правочину купівлі-продажу вказаної квартири жодної заборони на відчуження спірного майна не існувало, йому не було відомо про існування арешту.
Виходячи з викладеного, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 19 вересня 2018 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно положень ст. 59 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», особа, яка вважає; що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
П. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В судовому засіданні, позивачем наданими доказами було доведено, що за договором купівлі-продажу квартири, укладеного 19 вересня 2018 року сторонами було виконані умови договору.
Разом з тим, наявність обтяження вказаного майна порушує право власності позивача, зокрема, право щодо переоформлення вказаного майна.
За вказаних обставин, право власності позивача на придбану ним частину квартири порушено, оскільки він позбавлений права переоформити свої права на вказану частину квартири, тому позовні вимоги в частині скасування наявного арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,263,265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Петраш С.М. про визнання права власності на квартиру, про зняття арешту та заборони відчуження - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі продажу, укладений 24.09.2018 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 на користь покупця ОСОБА_1 , накладений:
- постановою державного виконавця від 13.03.2013 року за виконавчим провадження № 36756434 про стягнення на користь ВАТ (ПАТ) «Сведбанк» (правонаступник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс») заборгованості за кредитним договором № 0708/0508/45-014 від 30.05.2008 року з ОСОБА_2 ;
- постановою державного виконавця від 22.05.2015 року за виконавчим провадженням №46077591 про стягнення на користь ПАТ «РодовідБанк» заборгованості за кредитом з ОСОБА_2 ;
- постановою державного виконавця від 27.03.2019 про арешт всього рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 (виконавче провадження № 52508262) із виправленнями, внесеними від 12.04.2019 року постановою державного виконавця.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складання повного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_4 .
Третя особа: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Петраш С.М., юридична адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99.
Повний текст рішення виготовлений 20.12.2019 року.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду: О.В. Редько