Справа №522/3165/18
Провадження № 2-о/522/153/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі :

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факт постійного проживання на території України, заінтересована особа Приморський районний відділ у м.Одесі Державної міграційної служби України, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, згідно якої просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання на території , що в подальшому стала територією України до 27.07.1988р. з посиланням на ст.. 8 Закону України «Про громадянство України».

В обґрунтування заяви зазначає наступне: він втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України. Відповідно до довідки Красненської сільської ради від 06.11.2013р. він, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживав і був там зареєстрований в АДРЕСА_1 по 27.07.1988р. також він працював в СТОВ «Комсомольске» про що є довідка: з 17.08.1987р. робітником городньої бригади тимчасово 1 місяць до 10.09.1987р., та з 10.10.1987р. плотником (тесляром) 2 розряду і був звільнений з 25.07.1988р. по ст.38 КЗпП УРСР. Рішення суду йому потрібно для отримання паспорту громадянина України у відповідному органі ДМС України. Також він є особою що потребує додаткового захисту від 23.05.2017р. згідно рішення ДМС України №197-17 з міцезнаходженням :м.Одеса вул..Мечнікова,102.

Ухвалою суду від 26.02.2018 року заява була залишена без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків. До суду 14.03.2018 року надійшли відповідно до яких були усунені недоліки заяви про встановлення фатку, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 20.03.2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду на 23.04.2018 року.

23.04.2018р. після надання пояснень заявником розгляд справи був відкладений на 14.06.2018р. для надання заявником додаткових доказів.

14.06.2018р. розгляд справи був відкладений на 17.10.2018р. у звязку з перебуванням судді у відпустці. 17.10.2018р. та 21.11.2018р.судові засідання відкладено у зв'язку з неявкою учасників справи.

14.01.2019р. заявник з'явився в судове засідання та за згодою якого суд протокольно ухвалив залучити до участі у справі як заінтересованому особу - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, у зв'язку з чим судове засідання відкладено на 18.02.2019р.

У судове засідання 18.02.2019 року сторони не зявились були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Заявник 18.02.2019 року надав суду клопотання, згідно якого просив розглядати заяву за його відсутності з проханням задовольнити його заяву.

Представник Приморського районного відділу у м.Одесі Державної міграційної служби України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, проте надавши на адресу суду 13.02.2019р. відзив на заяву, згідно якої просив заяву залишити без розгляду оскільки вони проти встановлення такого факту та пояснивши, що заявник до своєї заяви не надав жодного документу в підтвердження та що він може особисто звернутися до органів ДМС України з заявою про набуття громадянства України, чи отримання дозволу на іміграцію, проте він до них з такою заявою не звертався

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з викладеним датою складення цього судового рішення є 25 лютого 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши надані в минулих судових засіданнях пояснення заявника, врахувавши викладені в відзиві пояснення зацікавленої особи, суд приходить до наступних висновків.

Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділуIV ЦПК України.

Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п.1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Із матеріалів справи судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином Російської Федерації, що підтверджується посвідкою, виданою 11 липня 2017р. ДМС України про визнання його як іноземця або особи без громадянства особою, яка потребує додаткового захисту, терміном дії до 23.05.2022р., серія СР №000584, (а.с.5) та він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 25.11.2015р.

Крім того йому надано картку платника податків та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника в Державному реєстрі з 10.06.2015р. (а.с.12) з датою видачі картки 12.10.2017р.

Згідно довідки Красненської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 06.11.2013р. за №2-10-663 (а.с.3) зазначено що ОСОБА_1 06.12.1970р. дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 по 27.07.1988р.

Згідно архівної довідки трудового архіву Скадовського району Херсонської області від 09.03.2016р. №д-24/338 зазначено, що в документах архівного фонуд СТОВ «Комсомольське» АДРЕСА_1 знаходяться накази директора по особовому складу:

-від 14.08.1987р. №89-к про прийняття на роботу ОСОБА_1-робітником городньої бригади тимчасово терміном на 1 місяць з 17.08.1987р.;

-від 11.09.1987р. №100-к про його звільнення по ст..36 КЗпП УРСР з 10.09.1987р. ( як тимчасового робітника),

-від 23.12.1987р. №136 про його прийняття плотником 2 розряду з 10.10.1987р. з 6-тимчамсовом робочим днем (наставник ОСОБА_3),

- від 25.07.1988р. №80-к про його звільнення- робочого відділення 32 по ст..38 КЗпП УРСР з 25.07.1988р.

Будь-яких інших документів в підтвердження вказаних в заяві відомостей суду не надано.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв'язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» право на набуття громадянства України за територіальним походженням має особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, суди вірно керувалися, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Виходячи з дати народження заявника станом на 24.08.1991р. йому виповнилося двадцять років. При цьому суду надано лише докази що він проживав на території України (колишньої УРСР) в період з 14.08.1987р. по 27.07.1988р. Проте відомості щодо його проживання на території України після 27.07.1988р. і станом на 24.08.1991р. суду не надані.

Із відзиву ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що заявник до відповідних органів у визначеному законодавством України порядку з заявою про набуття громадянства України не звертався.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначають Конституція України, Закон України «Про громадянство України».

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства Українивизначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (далі - Порядок).

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу УкраїнськоїНародної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про правонаступництво України» державний кордон Союзу PCP, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською PCP і Білоруською PCP, РРФСР, Республікою Молдова за станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.

Згідно з пунктом 2 Порядку заяви з питань громадянства оформлюються: про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України,- на ім'я начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі за місцем проживання особи; про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі за місцем проживання особи; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка постійно проживає за кордоном, - на ім'я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи; про перевірку належності до громадянства України особою, яка перебуває за кордоном, -на ім'я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем перебування особи; про оформлення набуття громадянства України особою, яка постійно проживає за кордоном, - на ім'я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Відповідно до пункту 4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України за місцем проживання особи; особою, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України за місцем реєстрації особи; особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Таким чином, Порядком передбачено, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються до органу за місцем постійного проживання особи. На території України - це територіальні органи Державної міграційної служби України, а за кордоном - консульські установи України, підпорядковані Міністерству закордонних справ України.

Заявник є громадянином Російської Федерації, постійно проживає та зареєстрований в АДРЕСА_2, проте до відповідних органів у визначеному законодавством України порядку з заявою про набуття громадянства України ОСОБА_1 не звертався.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення заяви з підстав недоведеності проживання на території України станом на 24.08.1991р. згідно ст..8 Закону України «Про громадянство України» як зазначено у заяві .

Проте суд вважає доведеним факт його проживання в період з 14.08.1987р. по 27.07.1988р. АДРЕСА_1, тому в цій частині заява підлягає задоволенню.

Посилання ж зацікавленої способі на положення статті 24 Закону України «Про громадянство України», Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» безпідставне, оскільки заявник просить встановити не факт належності до громадянства України, а факт - проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який у подальшому дасть йому можливість реалізувати своє право на отримання паспорта громадянина України. При цьому суд не вбачає також обґрунтованим і прохання щодо залишення заяви без розгляду, оскільки в даному випадку на думку суду розгляд такої заяви в позовному провадженні не передбачено (спір про право не вбачається).

На підставі викладеного та керуючись статті 8, 24 Закону України «Про громадянство України», ст. ст.12,18,81,263,264, 265,259,268,315, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факт постійного проживання на території України, заінтересована особа Приморський районний відділ у м.Одесі Державної міграційної служби України, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області - задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, того що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 14.08.1987р. по 27.07.1988 р. проживав АДРЕСА_1, що в подальшому стала територією України.

Відмовити ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991р. згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25.02.2019 року.

Суддя: Л.В. Домусчі