Справа № 348/2550/18
Провадження № 22-ц/4808/112/19
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред'явлення позову, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про забезпечення позову, постановлену суддею Міськевич О.Я. 28 листопада 2018 року у м. Надвірна Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківськоїобластівід 28 листопада 2018 рокузаяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред'явлення позову задоволено.Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) нерухомим майном, а саме однокімнатною квартирою, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Надвірнянського РНО Вірстюк Т.В. за реєстровим № 4096.Роз'яснено заявнику ОСОБА_1., що вона повинна пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. (а.с.15-16).

Не погодившись з даною ухвалою, представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона прийнята з порушення норм процесуального та матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також недоведеністю обставин, які судом визнані встановленими.

Апелянт зазначив, що 23.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Банк відступив право вимоги за результатами електронних торгів, оформлених протоколом № UE-ЕА-2018-06-11-000019b (копія якого додається до апеляційної скарги), по кредитному договору № 1590рv17-07 від 19.09.2007 року та всіма додатковими угодами, які були укладені в подальшому, та по договорах забезпечення.Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на період з 18.09.2015р. по 17.12.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора. Постановою Правління НБУ від 17.12.2015р. №898 банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку. Відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду від 18.12.2015р. №230 розпочато процедуру ліквідації банку строком з 18.12.2015р. по 17.12.2017р.

27.11.2017р. Фондом прийнято рішення №5175, яким продовжено строки здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на два роки по 17.12.2019р. включно. 05.04.2018р. Фондом прийнято рішення №993, згідно з яким з 06.04.2018р. делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит»Ірклієнку Ю.П.

Зазначена інформація розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів та у розумінні ст.72 КАС України, є загальновідомою і не потребує доказування. Правові засади та порядок ліквідації банку визначені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений закон є спеціальним відносно даних правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку.

Також зазначив, що суд прийняв судове рішення про права та обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі. З цих підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати (а.с. 37-39).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що судом були встановлені обставини, які стосуються лише питання забезпечення позову, а не вирішення справи по суті, зокрема щодо проведення 30.07.2018 року електронних торгів з продажу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» прав вимоги за кредитним договором №1590pv17-07 від 19.09.2007 року із забезпеченням нерухомістю. Крім того, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала порушує порядок продажу ФГВФО активів (майна) банків, визначений в «Положенні щодо організації продажу активів (майна), що ліквідуються», затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 24.03.2016 року за №388. Проте, банком не враховані процесуальні норми законодавства України, що регулюють порядок розгляду та вирішення спорів у судах загальної юрисдикції. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача. Таким чином, позиція апелянта у спірних правовідносинах спрямована на отримання власної вигоди та не ґрунтується на вимогах закону. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення (а.с.71-73, 88-90).

У судове засідання сторони не з'явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов'язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що в жовтні 2018 року представник ОСОБА_1. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову, яку мотивував тим, що ОСОБА_1 подається до Шевченківського районного суду м. Києва позовна заява до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», товарної біржі «Українська енергетична біржа» про визнання договору іпотеки та електронних торгів недійсними. Як стало відомо заявнику, 30.07.2018р. відбулися електронні торги (аукціон) з продажу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» прав вимоги за кредитним договором № 1590рv17-07 від 19.09.2007 року із забезпеченням нерухомістю, а саме однокімнатна квартираза адресоюАДРЕСА_1. За результатами проведення аукціону було визначено переможця та за участю товарної біржі складено протокол електронних торгів № UE-ЕА-2018-06-11-000019b від 30.07.2018р. 19.09.2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1590рv17-07, згідно якого заявнику було надано кредит в розмірі 23600 доларів США. При цьому спірна квартира перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Надвірнянського РНО Вірстюк Т.В. за реєстровим №4096. Враховуючи ту обставину, що вищезазначений спір є немайновим та забезпечення позову по даній справі не завдасть збитків відповідачам по справі, в якості зустрічного забезпечення пропонувала сплатити на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 1000 грн. Просила заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) нерухомим майном, а саме однокімнатною квартирою, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-3).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із положень ст.ст.149-153 ЦПК України, встановивши, що на даний момент існує реальна загроза, що право вимоги за оскаржуваним договором іпотеки може бути відчужено третій особі, яка в подальшому може реалізувати їх іншим особам, а встановлення заборони вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна не порушить прав учасників процесу, натомість забезпечить охоронювані законом права та інтереси заявника та виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження обставин справи, наданих доказів та відповідає вимогам процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернути до суду.

Види забезпечення позову встановлені положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України, зокрема згідно пунктів 1,2,4 та 10 позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Крім того, згідно частини 2 статті 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема «рішення Шмалько проти України, п. 43» зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того cуд, вирішуючи питання про забезпечення позову має брати до уваги інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що суть позовних вимог пов'язана із зобов'язаннями за кредитним договором № 1590pv17-07 від 19.09.2007 року, укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, заборгованість за яким складає 15606,31 доларів США та 536288,98 грн. На забезпечення даного кредитного договору в іпотеку передано нерухоме майно: однокімнатна квартира, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

30.07.2018р. проведено електронні торги з продажуАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права вимоги за кредитним договором № 1590pv17-07 від 19.09.2007 року, що укладений з фізичною особою з забезпеченням однокімнатною квартирою, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого визначено переможця та за участю Товарна біржа «Українська енергетична біржа» складено протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-06-11-000019-b. (а.с.41).

23.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстрованого у реєстрі за №810., згідно якого Банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця, поручителя, зазначених у додатку №1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за договорами) до цього договору. Відповідно до зазначеногореєстру, Банк відступив право вимоги по кредитному договору № 1590рv17-07 від 19.09.2007 року та всіма додатковими угодами, які були укладені в подальшому, та по договорах забезпечення (а.с.42-43, 44).

Із акту приймання передачі до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 23.11.2018р., Банк передав, а новий кредитор прийняв права та документи, права вимоги за якими відступаються відповідно до договору, а саме: кредитний договір № 1590рv17-07 від 19.09.2007 року та договір іпотеки від 19.09.2007р., укладені між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 (а.с.45).

Згідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначене нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_1, отже у разі подання нею позову про визнання недійсними результатів електронних торгів, та у разі його задоволення відновлює право вимоги первісного кредитора.

У разі подальшого відчуження права вимоги новим кредитором може бути утруднено виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та обтяжень) нерухомим майном, а саме однокімнатною квартирою, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, виключить його подальший перепродаж прав на цю квартиру та забезпечить фактичне виконання рішення, у разі задоволення позову.

Застосування судом забезпечення позову має упереджувальний характер, який є необхідним заходом для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання рішення суду у спорі, стороною у якому буде і останній набувач спірного майна.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер іїх необхідною умовоює здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи, що ухвала суду постановлена за наявності для того підстав та з дотриманням встановленого процесуальним законом порядку, тоді як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Посилання АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на постановлення оскаржуваної ухвали про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не представив доказів про те, що він іншими особами уповноважений представляти їх інтереси.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанціївзяв до уваги співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, врахував, що обраний позивачем спосіб забезпечення позовуузгоджується з вимогами ст. 150 ЦПК України тадійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

За даних обставин доводи апеляційної скарги про безпідставність задоволення заяви про забезпечення позову є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відповідно доп.13 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;2) повернення позовної заяви;3) відмови у відкритті провадження у справі.

Отже, апелянт має можливість скористатися своїм правом на подання заяви про скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.374,375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про забезпечення позову від 28 листопада 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2019 року.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк