Справа №295/9199/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Білінської Л.С.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представників відповідача Сироватка С.А., Ломанова Д.О., Іщенко В.І.,

предстаника третіх осіб Смольського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 495/о від 11.06.2018 року Державного підприємства обслуговування повітряного руху України () про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; визнати незаконним та скасувати наказ № 524/о від 18.06.2018 року «по особовому складу» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України; поновити ОСОБА_1 на посаді головного радника директора з питань виробництва Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 18.06.2018 року; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану незаконним звільненням, у розмірі 100 000,00 грн., середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 18 червня 2018 року до винесення рішення по справі, судові витрати: у розмірі 26 000,00 грн. на правничу допомогу та 1762,00 грн. судового збору. Позивач зазначає, що відповідачем по справі - Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі адміністрації було порушено ст.ст. 43, 252 КЗпП України, ст.ст. 39, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 14 ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів(конфліктів)».

Позивач вважає оскаржувані накази про звільнення незаконними, та такими, що прийнято з порушенням трудового законодавства, а саме ст. 43 КЗпП України, оскільки первинна профспілкова організація «Інженерно технічних фахівців» згоду на звільнення позивача не надала і обгрунтувала підстави відмови. Позивач є головою та відповідно членом Ради підприємства Украеруху. Відповідно до п.7.1. положення «Про Раду підприємства» звільнення з роботи членів Ради підприємства за ініціативою адміністрації (роботодавця) допускається тільки за згодою Ради підприємства. Жодних звернень щодо надання згоди на звільнення позивача до Ради підприємства від відповідача не надходило.

Позивач наголосив, що звільнення на підставі п. 3 ст 40 КЗпП України відповідач мотивує систематичним невиконанням обов`язків, передбачених правилами внутрішнього трудового розпорядку Головного підприємства Украероруху від 30.09.2016 року та посадовою інструкцією головного радника директора з питань виробництва, а саме використання службового автомобілю в неробочий час для особистих поїздок, що відображено в наказі про дисциплінарне стягнення № 150/о від 20.02.2018 року та невиконання окремого доручення від 05.04.2018 року., однак позивач вказує, що його не було ознайомлено із правилами внутрішнього трудового розпорядку від 30.09.2016 року. Крім того, такого організаційного формування в організаційній структурі відповідача як «Головне підприємство Украерорух» взагалі не існує. Посилання у наказі на невиконання окремого доручення від 05.04.2018 року спростовується службовими записками ОСОБА_1 від 10.04.2018 року № 2.2.-10/1-167 та від 11.04.2018 року № 2.2.-10/1-170 про виконання. Позивач також зазначає, що начальник відділу персоналу не уповноважена власником на здійснення дій щодо розірвання трудового договору, з посиланням на п. 7.7 Статуту Украероруху, яким передбачене виключне право директора підприємства в установленому законодавством порядку призначати на посади та звільняти з посад працівників підприємства. Звернув увагу, що наказ № 495/о підписано т.в.о. директора, а наказ № 524/о підписаний в.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань, хоча право звільнення з посад та призначення на посади працівників належить виключно директору відповідача, відповідно до вимог Статуту підприємства. Позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода, позивач пов`язує погіршення свого самопочуття із тиском на нього з боку адміністрації відповідача. Позивач вимушений відновлювати нормальні життєві зв`язки, пов`язані із втратою роботи на підприємстві. Маючи відповідний запис у трудовій книжці позивач позбавлений можливості влаштуватись на нову роботу. Незаконне звільнення з посади призвело до негативних змін у житті позивача внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав та викликає у нього душевні, психічні та фізичні страждання. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 100 000,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м Житомира від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (Т.1,а.с. 194).

Протокольною ухвалою суду від 26.09.2018 року витребувано у відповідача належним чином завірену копію особової справи позивача, правила внутрішнього трудового розпорядку та довідку про розмір середньої заробітної плати позивача. (Т.1,а.с. 201-202)

19.10.2019 року у судовому засіданні представником відповідача Ломановим Д.О. подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказів про про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодування маральної шкоди. (Т.1,а.с. 210-211)

19.10.2019 року подано відзив, в якому представник відповідача вказав, що не визнає позов з тих підстав, що викладені в позовній заяві, обставини не відповідають дійсності та мають на меті ввести суд в оману. Так, позивач вказує, що є головою Ради Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, проте даний факт не відповідає дійсності. На час звільнення позивач головою вказаного виборного органу не був, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження суду своїх тверджень (протоколів, тощо) не надав. Посилання позивача на те, що при його звільненні не було надано згоди профспілки, що не дозволяло його звільнити, грунтується лише на його внутрішньому переконанні, відмова в наданні згоди на звільнення позивача викладена без посилання на жодний нормативно - правовий акт або правову норму. Вважає, що відповідачем на законних підставах прийнято рішення про звільнення позивача без згоди профспілки. Зазначає, що твердження позивача про поширення на нього дії ст. 14 ЗУ «Про вирішення колективних трудових спорів», то позивачем не доведено наявність у нього статусу незалежного посередника, члена примирної комісії або трудового арбітражу. Наголосив, що позивач ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, про що в заяві про прийняття на роботу, позивач своїм підписом підтвердив ознайомлення з умовами праці та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві від 19.08.2015р. Під час прийняття змін до Правил на конференції трудового колективу від 30.09.2016р. позивач ознайомлювався із їх змістом та підписував протокол конференції. Твердження позивача, що використання службового автомобіля в особистих цілях спростовується відповіддю на адвокатський запит 04.06.2018 року, наданою Авіакомпанією «Украерорух», де зазначено коли саме та з якою метою позивач відвідував авіакомпанію, є безпідставним та жодним чином не скасовує наказ про накладення дисциплінарного стягнення. Посилання позивача на те, що наказ №524/о, на підставі якого було звільнено останнього, підписаний в.о. заступника директора з адміністративного господарських питань, який, начебто, не мав на це права - не відповідає дійсності. Так, відповідно до довіреності, виданої в.о. заступника директора з адміністративно - господарських питань Гомболєвському С.Є. директором Украероруху ОСОБА_3 , ОСОБА_4 має право в тому числі підписувати накази з питань, зокрема, про призначення на посади та звільнення з посад працівників підприємства з урахуванням обмежень, передбачених статутом Украероруху, про прийом та звільнення працівників. (Т.1, а.с. 213-214)

27.11.2018 року до суду надійшло пояснення представника третьої особи Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» ОСОБА_5 , у якому зазначено, що третя особа вважає, що відповідачем по справі - Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі адміністрації було порушено ст.ст. 43, 252 КЗпП України, ст.ст. 39, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 14 ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів(конфліктів)», тому позовні вимоги ОСОБА_1 вважає обґрунтованими та просить їх задовольнити з підстав, зазначених позивачем у позовні заяві. (Т. 1,а.с. 221-224)

07.12.2018 року у судовому засіданні представником відповідача було надано довідку про розмір середньомісячної та середньоденної заробітної плати позивача ОСОБА_1 (Т 2, а.с. 3, 29-33).

14.01.2019 року до суду представником відповідача надіслано копії документів, а саме копію особової справи та копію правил внутрішнього трудового розпорядку. (Том 2 а.с. 39-86)

25.06.2019 року представником позивача Клименко К.О ОСОБА_6 у судовому засіданні подано клопотання про доручення до матеріалів цивільної справи розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 станом на 25.06.2019 року, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 25.09.2018 року. (Т. 2, а.с. 159-163)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 . позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в позовні заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні за їх участі заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні.

Представник третіх осіб Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України», Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» Смольський О.В. у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Судом встановлено, що відповідно до наказу т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Касьяненко І.С. № 408 /о 19.08.2015 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду головного радника директора з питань виробництва. (Т. 1,а.с. 29)

Наказом т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Мельнікова В.А. № 150/о від 20.02.2018 року ОСОБА_1 , головному раднику директора з питань виробництва, за порушення вимог пункту 4.1 Посадової інструкції головного радника директора з питань виробництва від 18.08.2015 № 3.3.40-528, пункту 4.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку Головного підприємства Украероруху, затверджених рішенням протоколу конференції трудового колективу Головного підприємства Украероруху від 30.09.2016 № 1, нанесення збитків підприємству, на підставі ст. 147 КЗпП України, оголошено догану. Як вбачається зі змісту наказу, за результатами проведеного службового розслідування на підставі наказу Украероруху від 17.01.2018 № 17 «Про проведення службового розслідування», з метою перевірки доцільності та раціональності використання службового автотранспорту, наданого головному раднику директора з питань виробництва ОСОБА_1 , було встановлено факти порушення ОСОБА_1 вимог наказу Украероруху від 01.11.2017 № 416 «Про затвердження Порядку використання службових транспортних засобів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України» (зі змінами та доповненнями, внесеними наказом Украероруху від 13.11.2017 № 429), а саме - використання службового автомобіля в неробочий час (під час тимчасової непрацездатності) для особистих поїздок, не пов`язаних з виробничими потребами. Таким чином, позивач використавши службовий транспортний засіб не для забезпечення виробничих потреб підприємства, завдав збитки Украероруху на сумі 4891,25 грн. (Т.1, а.с. 56).

05.04.2018 року т.в.о. директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Доценко О.А. надано головному раднику директора з питань виробництва Поліщуку ОСОБА_8 окреме доручення № 22, яким доручено письмово надати звіт проведеної роботи за 2017 рік та копії документів, розроблених відповідно до покладених обов`язків, стосовно: наданих пропозиції та розроблених концепцій щодо організаційного забезпечення виробництва; проведених аналізів виробничих процесів підприємства; розроблені проекти/організаційні документи з питань виробництва; перелік комісій підприємства, до роботи яких був залучений. Термін: 11.04.2018р. Надати т.в.о. директора на затвердження план роботи на 2018 рік з урахуванням відряджень. Термін: 11. 04. 2018р. (Т.1,а.с. 63)

11.04.2018 року ОСОБА_1 директору ОСОБА_9 надані службові записки, до яких долучені звіт про проведену роботу у 2017 році, документи, проект плану заходів виконання окремого доручення директора Украероруху (Т.1, а.с. 65-78), що вказує про виконання позивачем окремого доручення від 05.04.2018 року.

12.04.2018 року начальник департаменту персоналу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_10 звернулася до голови ППО «ІТФ» з листом № 1-26.7-1595, у якому відповідно до положень ст. 252 КЗпП України, просила надати згоду на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена профкому спілки ОСОБА_1 за невиконання окремого доручення від 05.04.2018 року № 22. (Т.1, а.с. 79)

13.04.2018 року головою ППО «ІТФ» ОСОБА_11 надіслано директору Украероруху ОСОБА_12 лист № ІТФ-208, у якому вказано, що для прийняття рішення щодо надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 відсутні інформація про повноваження начальника департаменту персоналу щодо подібних звернень; посадову особу Украероруху, яка прийняла таке рішення; негативний вплив на діяльність функціональних підрозділів апарату управління Украероруху та виробничих підрозділів Украероруху; порушення членом профкому ОСОБА_1 положень посадової інструкції, затвердженої 18.08.2015 року № 3.3.40-528, час отримання членом профкому ОСОБА_1 окремого доручення від 05.04.2018 року № 22; посадову особу яка встановила факт того, що при виконанні окремого доручення т.в.о. директора головним радником директора з виробничих питань ОСОБА_1 були допущені порушення, характер яких потребує притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також на підставі яких документів Украероруху та посадових обов`язків виконувала вказані дії. ( Т.1,а.с. 81)

Згідно доповідної записки начальника відділу документообігу Украероруху Залєської В.Б. від 16.04.2018 року № 1-31-117, під час з`ясування обставин відповідальна за ведення діловодства в департаменті персоналу ОСОБА_13 С. ОСОБА_14 . пояснила, що службові записки від 12.04.208 року № 2.2-10/1-177 та від 11.04.2018 року № 2.2-10/1-170 були фактично надані радником директора з питань виробництва та зареєстровані 13.04.2018, а про датування їх числами, що вже минули, її попрохав автор цього документа. Так як реєстрація документів в департаменті персоналу здійснюється в електронній таблиці Excel, то відслідкувати час реєстрації, а також фактичну послідовність зареєстрованих документів неможливо. (Т.1,а.с. 82)

18.04.2018 року в.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань Украероруху Гомболевським С. ОСОБА_15 . направлено голові ППО «ІТФ» Бакалу ОСОБА_16 лист №1-26.2-1764, яким надано інформацію на лист № ІТФ-208 від 13.04.2018 року, зокрема щодо обсягу повноважень начальника департаменту персоналу ОСОБА_10 , повідомлено, що посадовою особою Украероруху, яка прийняла рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є т.в.о. директора ОСОБА_17 , повідомлено про обсяг завдань головного радника директора з питань виробництва згідно його посадової інструкції та повідомлено, що окреме доручення від 05.04.2018р. № 22 було направлене електронною поштою діловодства 06.04.2018 о 10:32 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , що відповідає вимогам Інструкції з діловодства, затвердженої наказом Украероруху від 29.04.2016 № 124. Повідомлено, що службовою запискою від 10.04.2018 року № 2.2-10/1-167 ОСОБА_1 поставив під сумнів законність та правомірність вимог т.в.о. директора, цинічно відмовився виконувати поставлене завдання, тим самим порушив п. 4.3 Колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками та п. 1.4 Посадової інструкції від 18.08.2015 року № 3.3.40-528. Крім того, ОСОБА_1 дозволив некоректне висловлювання по відношенню до заступників директора та т.в.о. директора Украероруху, що суперечить розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Також, зловживаючи службовим становищем, вчиняючи тиск та використовуючи свій авторитет, радник директора з питань виробництва ОСОБА_1 службові записки від 11.04.2018 року № 2.2-10/1-170 та від 12.04.2018 № 2.2.-10/1-177 фактично надав на реєстрацію відповідальній особі за ведення діловодства у департаменті персоналу ОСОБА_21 12.04.2018 року о 17:45, що є порушенням складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та порушенням встановленого порядку реєстрації документів. (а.с. 88-89)

19.04.2018 року начальник департаменту персоналу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Єрошкіна А.В. звернулася до голови ППО «ІТФ» з листом № 1-26.7-1834, у якому у доповнення до листа від 18.04.2018 року №1-26.7-1834, відповідно до положень ст. 252 КЗпП України, просила надати згоду на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена профкому спілки ОСОБА_1 , а саме оголошення йому догани. Також, 14.05.2018 року звернулася до голови ППО «ІТФ» із службовою запискою № НОМЕР_1 , у якій просила розглянути запит щодо надання згоди на застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 92, 97-100)

30.05.2018 року головою Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» Бакало В.М. направлено т.в.о. директора Укравіаруху Бабейчуку Д.Г. лист № ІТФ -228, яким повідомлено, що службова записка начальника департаменту персоналу від 14.05.2018р. № 2.2-10-241 стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи члена профкому ОСОБА_1 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, розглянута на засіданні профспілкового комітету ППО «ІТФ» ВП «ФПАРРіЗУ». На підставі розглянутих документів, отриманих пояснень від ОСОБА_1 та ОСОБА_21 профспілковий комітет ППО «ІТФ» ВП «ФПАРРіЗУ» прийняв рішення відмовити в звільненні члена профкому - ОСОБА_1 з наступних причин: начальник департаменту персоналу за фахом своєї службової діяльності не може давати оцінку службовій діяльності головного радника директора з питань виробництва, її думка з цього приводу є суб`єктивною та упередженою і, як вбачається, носить замовний характер по відношенню до ОСОБА_1 , спричинений невдоволеністю адміністрації підприємства діяльністю ОСОБА_1 на виборній посаді голови Ради підприємства та рішень КТК від 21.12.2017р. і 25.04.2018р. відносно прийнятих КТК рішень щодо недовіри керівництву Украероруху; інформація, наведена в службовій записці від 17.04.2018р. № 2.2-10-182 щодо тиску на ОСОБА_21 з боку ОСОБА_1 спростована самою ОСОБА_21 на засіданні профспілкового комітету; упередженого ставлення що підтверджується прийнятим незаконним рішенням щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (наказ Украероруху від 20.02.2018 № 150/о) (а.с. 104)

Наказом т.в.о. директора Укравіаруху Мельнікова В.А. № 495/о від 11.06.2019 року, у зв`язку із систематичним невиконанням обов`язків, передбачених правилами внутрішнього трудового розпорядку Головного підприємства Украероруху, затвердженими рішенням протоколу конференції трудового колективу Головного підприємства Украерорух від 30.09.2016 № 1, та посадовою інструкцією головного радника директора з питань виробництва, затвердженою від 18.08.2015 №3.3.40-528, використанням службового автомобілю в неробочий час для особистих поїздок, не пов`язаних з виробничими потребам (наказ про застосування дисциплінарного стягнення №150/о від 20.02.2018), а також невиконання окремого доручення від 05.04.2018 №22 «Про надання звіту стосовно проведеної роботи», звільнено ОСОБА_1 , головного радника директора з питань виробництва групи радників департаменту персоналу Украероруху, 14 червня 2018 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Підстава: наказ про застосування дисциплінарного стягнення №150/о від 20.02.2018 року, службова записка ОСОБА_1 від 10.04.2018 №2.2-10/1-167, доповідна записка начальника департаменту персоналу ОСОБА_10 від 14.05.2018 № 2.2-10-240. (Т.1,а.с. 157)

Наказом в.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань Гомболевського С.Є. № 524/о від 18.06.2018 року, у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 , головного радника директора з питань виробництва групи радників департаменту персоналу Украероруху з 29 травня по 15 червня 2018 року, внесено зміни до наказу від 11.06.2018 № 495/о «Про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», а саме: пункт 1 наказу викладено в такій редакції: «Звільнити ОСОБА_1 , головного радника директора з питань виробництва групи радників департаменту персоналу Украероруху, 18 червня 2018 року на підставі п. 3 ст.40 КЗпП України» (Т.1, а.с. 159)

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Згідно з ч.2 ст.252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

За нормами ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Проте, відповідачем не надано суду доказів про те, що останні відбирались у позивача, або ОСОБА_1 відмовився від їх надання.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що при звільненні працівника за систематичне порушення трудової дисципліни, яке є заходом стягнення, необхідною умовою такого звільнення є вчинення ним конкретного дисциплінарного проступку, тобто він допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, що носило систематичний характер, а за попереднє порушення трудової дисципліни до такої особи застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю й не зняті.

Відповідно до положень ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Як встановлено судом, причиною звільнення ОСОБА_1 стало застосування до нього заходів стягнення за систематичне невиконання обов`язків, передбачених правилами внутрішнього трудового розпорядку Головного підприємства Украероруху, затвердженими рішенням протоколу конференції трудового колективу Головного підприємства Украерорух від 30.09.2016 № 1, та посадовою інструкцією головного радника директора з питань виробництва, затвердженою від 18.08.2015 №3.3.40-528, використання службового автомобілю в неробочий час для особистих поїздок, не пов`язаних з виробничими потребами (наказ про застосування дисциплінарного стягнення №150/о від 20.02.2018), а також невиконання окремого доручення від 05.04.2018 №22 «Про надання звіту стосовно проведеної роботи».

14.05.2018 року начальник департаменту персоналу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Єрошкіна А.В. звернулася до голови ППО «ІТФ» із службовою запискою № 2.2-10-241, у якій просила розглянути запит щодо надання згоди на застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 97-100). Проте, відповідачем не надано суду доказів про те, що власник підприємства уповноважував ОСОБА_10 на вчинення таких дій.

30.05.2018 року головою Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» Бакало В.М. направлено т.в.о. директора Украероруху Бабейчуку Д.Г. лист № ІТФ -228, яким повідомлено, що профспілковий комітет ППО «ІТФ» ВП «ФПАРРіЗУ» прийняв рішення про відмову в звільненні члена профкому - ОСОБА_1 (Т.1,а.с. 104), що вказує на ту обставину, що згода профспілкового комітету на звільнення позивача відсутня.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач є головою та відповідно членом Ради підприємства Украероруху( ОСОБА_22 .1 а.с. 105-125). Відповідно до п.7.1. положення «Про Раду підприємства» ( Т.1, а.с.131) звільнення з роботи членів Ради підприємства за ініціативою адміністрації (роботодавця) допускається тільки за згодою Ради підприємства. Відповідачем не надано суду доказів про зверненя щодо надання згоди на звільнення позивача до Ради підприємства та надання відповідного рішення, що є окремою підставою для визнання наказу про звільнення незаконним. Відповідач зазначає, що позивач на день звільнення не був головою Ради підприємства Украероруху, проте на підтвердження вказаних обставин доказів суду не надав, так само як і не просив витребувати під час розгляду справи, взв"язку з неможливістю їх отримання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач незаконнно з порушенням процесуальних норм трудового законодавства застосував до позивача дисциплінарне стягнення в вигляді звільнення. Згідно наказу про звільнення позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання обов"язків, передбачених правилами внутрішнього трудового розпорядку Головного підприємства Украероруху, які затверджені рішенням протоколу конференції трудового колективу Головного підприємства Украерорух від 30.09.2016 № 1. Однак, наказ № 495/0 від 11.06.2018 року не містить відомостей, які саме пункти правил внутрішнього трудового розпорядку не виконав позивач, не надано суду відомостей про те, що позивач ознайомлений з вказаними правилами, не зазначено які саме пункти посадової інструкції порушив позивач. Відповідач при накладенні стягнення, як то передбачено ст. 149 КЗпП України не враховав попередню працю позивача, не враховував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок. Відповідач не надав суду доказів про те, що що відповідач вимагав у позивача пояснення вчинення порушення, чи доказів, що позивач відмовився надавати пояснення. З наданих суду доказів вбачається, що позивач виконав окреме доручення, а саме склав звіт та виготовив план роботи на 2018 рік, що підтверджується службовими записками ОСОБА_1 від 12.04.2018 року № 2.2-10/1-177 та від 11.04.2018 року № 2.2.-10/1-170( Т.1, а.с. 64-65). Виконання частини з поставленого завдання 12.04.2018 року може свідчити лише про несвоєчасність виконання завдання, при цьому відповідачем не надано суду доказів про заподіяну підприємству шкоду несвоєчасним виконанням завдання та в чому полягає тяжкість проступку. Відповідачем не враховано висновок профспілкової організації, яка не надала згоду на звільнення ОСОБА_1 . Суд вважає висновок Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» є обгрунтованим та мотивованим. Крім того, відповідач не надав суду доказів про те, що власник уповноважив начальника відділу персоналу на звернення до профспілкового органу для надання згоди на звільнення ( ст. 43 КЗпП України).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 в вигляді звільнення за невиконання окремого доручення є незаконним та підлягає скасуванню. Оскільки наказ № 524 /о від 18.06.2018 року є похідним (винесений з урахуванням перебування позивача на лікарняному) від наказу про звільнення, тому також підлягає до скасування.

19.10.2019 року представником відповідача ОСОБА_23 подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказів про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказу №150/о від 20.02.2018 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також стягнення моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №150/о від 20 лютого 2018 року, яким головному раднику директора з питань виробництва ОСОБА_1 була оголошена догана. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. На час розгляду справи рішення суду законної сили не набрало.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Оскільки зібрані в судовому засіданні докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду та враховуючи, що суд дійшов висновку про незаконність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання окремого доручення №22 від 05.04.2019 року, що вподальшому вказує на відсутність системи невиконання обов"язків, та підстав для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, тому суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина 7 статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Розмір відшкодування за час затримки, здійснюється судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100, від 08.12.1995 року, затвердженого Кабінетом Міністрів України та виходячи з даних довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 , виданої головним бухгалтером Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Дутовою О.С. (Т.2, а.с. 3)

Позивач був звільнений 18.06.2018 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 3850,58 грн. Так, кількість робочих днів вимушеного прогулу з 18.06.2018 р. по 24.06.2019 р. становить 255 робочих днів.

За таких обставин сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 981897,90 грн. (255 днів х 3850,58 грн.)

А відтак, позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню - у сумі 981897,90 грн.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) збитку" за змінами внесеними постановою Пленуму № 4 від 25.15.2001 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заподіяний моральний збиток відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені неправомірними діями інших осіб.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Враховуючи, що судом встановлено порушення трудового законодавства відповідачем - Державним підприємством обслуговування повітряного руху України щодо процедури самого звільнення, при цьому судом вирішено питання щодо відновлення становища позивача у сфері трудових відносин, крім того позивач не надав належних доказів того, що його здоров`я погіршилося внаслідок дій відповідачів при звільненні, тобто що порушення його законних прав призвело до моральних страждань, а тому враховуючи вимоги справедливості, беручи до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, витрачені позивачем для захисту його прав, суд оцінює розмір моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат по оплаті витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката .Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Встановлено, що 01.07.2018 року між адвокатом Клименко К.О. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги № 01/07 та видано ордер на надання правової допомоги (а.с. 17-24)

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01/07 від 01.07.2018 року, яка визначає вартість адвокатських послуг та детальний розрахунок гонорару (том 2 а.с. 162-163), суд за відсутності акту виконаних робіт вважає за необхідне стягнути з відповідача вартість послуг з складання позовної заяви в розмірі 10 000,00 грн. В задоволенні решти вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу суд відмовляє, оскільки позивачем та його представником суду не надано доказів про обсяг виконаних робіт та кількість часу витрачених на їх виконання. Крім того, вартість послуги з відвідування судових засідань не може бути задоволена, оскільки не передбачає собою надання правової допомоги, а послуга, яка полягає в участі адвоката та представлення інтересів позивача в судових засіданнях не входила до складу послуг визначених угодою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 30,00 грн. та на користь держави судові витрати за вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11355,78 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, на підставі чого позивачу підлягає до повернення надмірно сплачений судовий збір у розмірі 762,00 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись Конституцією України, Кодексом законів про працю України, ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців», Всеукраїнська профспілка «Федераця профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» про визнання незаконним та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №495/о від 11.06.2018 року Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Скасувати наказ №524/о від 18.06.2018 року по особовому складу.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного радника директора з питань виробництва Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 18.06.2018 року.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.06.2018 року по 25.06.2019 року в сумі 981 897,90 грн.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 30,00 грн. судового збору та 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в сумі 762,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь держави судовий збір в розмірі 11 355,78 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 )

Відповідач: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (місцезнаходження: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, а/с 173, ),

Треті особи:

Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» (місцезнаходження: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт ),

Всеукраїнська профспілка «Федераця профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» (місцезнаходження: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, ).

Суддя Л.М.Чішман