Справа № 2-1801/2010
№ провадження 6/495/66/2019
Ухвала

Про відмову в задоволенні подання

22 лютого 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді - Прийомової О.Ю.

за участю секретаря - Бучка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коєва І.М., місцезнаходження: вул. Миколаївська, 30, м. Білгород-Дністровський Одеської області звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу України для виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, до виконання зобов'язань покладених на нього зобов'язань, відповідно до виконавчого листа №2-1801, що виданий 13.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» боргу в сумі 259 453,38 грн., вказуючи, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження №57465794 з виконання виконавчого листа №2-1801, що виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» боргу в сумі 259 453,38 грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 25.10.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення завідомо неправдивих відомостей. Копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

В теперішній час рішення суду боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду боржником не здійснено.

25.10.2018 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду. ОСОБА_1 на виклик з'явився та повідомив, що не згоден сплачувати борг, посилаючись на те, що виконавчий документ виданий із зазначенням на солідарне стягнення боргу на користь стягувача з ОСОБА_3, у зв'язку із чим боржник погасить свою половину боргу після того, як ОСОБА_3 погасить свою половину боргу.

Вжитими заходами встановлено, що боржнику належить на праві власності майно, а саме житловий будинок №7 по вул. Єрична в с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, яке знаходиться у іпотеці у банку та в якому проживає неповнолітня дитина, у зв'язку із чим 28.12.2018 року направлено повідомлення до Шабівської ОТГ про можливість реалізації вказаного житлового будинку.

ОСОБА_1 офіційно джерел доходу не має, не значиться на обліку в органах Пенсійного фонду, коштів та майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється, старший державний виконавець й звернувся до суду із вказаним поданням.

У відповідності до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження №57465794 з виконання виконавчого листа №2-1801, що виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» боргу в сумі 259 453,38 грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 25.10.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення завідомо неправдивих відомостей. Копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

В теперішній час рішення суду боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду боржником не здійснено.

25.10.2018 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду. ОСОБА_1 на виклик з'явився та повідомив, що не згоден сплачувати борг, посилаючись на те, що виконавчий документ виданий із зазначенням на солідарне стягнення боргу на користь стягувача з ОСОБА_3, у зв'язку із чим боржник погасить свою половину боргу після того, як ОСОБА_3 погасить свою половину боргу,про що свідчить Акт від 06.11.2018 року.

Вжитими заходами встановлено, що боржнику належить на праві власності майно, а саме житловий будинок №7 по вул. Єрична в с. Прибережне Білгород-Дністровського району Одеської області, яке знаходиться у іпотеці у банку та в якому проживає неповнолітня дитина, у зв'язку із чим 28.12.2018 року направлено повідомлення до Шабівської ОТГ про можливість реалізації вказаного житлового будинку.

ОСОБА_1 офіційно джерел доходу не має, не значиться на обліку в органах Пенсійного фонду, коштів та майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У відповідності до ч.3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду повинен вже відбутись та бути об'єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Проте, з аналізу наданих державним виконавцем не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України існував об'єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, тому в задоволенні подання головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи ОСОБА_1 за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: