Справа № 417/8099/19
Провадження № 22-ц/810/466/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Кострицького В.В.,

суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

боржник - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , на ухвалу Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 квітня 2019 року, постановлену суддею Івановою О.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , звернулася до Марківського районного суду Луганської області с заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття - а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 18 березня 2019 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_6 передано до Новоайдарського районного суду Луганської області.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини. Роз`яснено, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції постановленою з порушенням норм матеріального права. Свою позицію скаржник обґрунтовує тим, що в заяві про видачу судового наказу ним було заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, що передбачено положеннями п. 4 ч. 1 ст. 161 УПК України «вимоги, за якими може бути видано судовий наказ» для видачі саме судового наказу, вважає що суд був повинен розглянути вимогу та прийняти судове рішення по суті, оскільки на час ухвалення судового рішення про відмову у видачі судового наказу підстав для відмови не було, а звернення із цією вимогою відповідає п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, спора про право немає, а тому немає підстав для відмови у видачі судового наказу та надання рекомендацій, щодо звернення до суду в порядку позовного провадження. Щодо посилання суду першої інстанції на відповідь відділу обліку та моніторингу, за якою інформація щодо місця реєстрації боржника не значиться, скаржником зазначено що відсутність будь яких даних, щодо реєстрації боржника за вказаним в заяві місцем реєстрації, при наявності відмітки в паспорті, копія якого була додана до заяви, не є підставою для відмови у видачі судового наказу. Також скаржник звертає увагу на те, що при звернені до суду заявник вказала останнє відоме місце реєстрації боржника та як доказ надала копію його паспорту, де вказане місце реєстрації, підсудність по якому встановлена до Новоайдарського районного суду Луганської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2019 року до складу колегії суддів входили: головуючий суддя - Кострицький В.В., судді - Назарова М.В., Стахова Н.В.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 червня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження.

У зв`язку зі знаходженням судді Назарової М.В. у щорічній відпустці, та перебуванням судді Стахової Н.В. на лікарняному, згідно протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаного суду від 24.06.2019 року визначено суддю-доповідача Кострицького В.В., у складі колегії: Дронської І.О., Карташова О.Ю.

24 червня 2019 року Луганським апеляційним судом призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про відмову у видачі судового наказу розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги не відповідають вимогам ані п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, ані п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки заявник просить стягнути аліменти на дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

З матеріалів справи, вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу ОСОБА_6 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття - а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, враховуючи, що вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб ухвала суду про відмову у видачі судового наказу на підставі того, що стаття 161 ЦПК України не передбачає умови «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» не відповідає чинному законодавству.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та який гарантовано має застосовуватись до усіх випадків стягнення аліментів, як у наказному, так і у позовному провадженні.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом - Сімейним Кодексом України, ЦПК України визначено процесуальний порядок розгляду цивільних справ та процесуальний закон не змінює розміру аліментів, визначеного СК України.

За вказаних обставин висновок суду про відмову у видачі судового наказу з підстав відсутності у процесуальному законі вказівки на мінімальний розмір аліментів є невірним.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З огляду наведеного, суд першої інстанції помилково дійшов передчасного висновку про повернення заяви з підстав передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з пунктом 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з викладеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 липня 2019 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді І.О. Дронська

О.Ю. Карташов