Справа № 669/23/19
Провадження № 2/669/131/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожина Юлія Миколаївна, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання недійсним заповіту складеного від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідченого відповідачем на користь громадянина ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 16 серпня 2017 року секретарем Мокроволянської сільської ради ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 був посвідчений та зареєстрований в реєстрі під № 32 заповіт, яким остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо свого майна та призначила її, позивачку ОСОБА_2 , своєю спадкоємицею.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яку вона належним чином прийняла, подавши 10 серпня 2018 року до Білогірської державної нотаріальної контори Хмельницької області відповідну заяву про прийняття спадщини.

В подальшому, Білогірською державною нотаріальною конторою Хмельницької області її заява про прийняття спадщини була переадресована до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожиної Ю.М., оскільки останньою після смерті ОСОБА_3 18 червня 2018 року уже була заведена спадкова справа за реєстровим № 62583118 на підставі заяви іншого спадкоємця за заповітом.

Вказує, що в Мокроволянській сільській раді вона дізналася, що новий заповіт було видано на ім`я ОСОБА_1 , який є внуком чоловіка померлої ОСОБА_3 ОСОБА_5 , і сталося це восени 2017 року.

Вважає, що заповіт, виданий ОСОБА_3 пізнішою датою на користь ОСОБА_1 , має бути визнаний судом недійсним, оскільки ОСОБА_3 саме її, свою племінницю, вважала по відношенню до себе найближчою та найріднішою людиною, достойною успадкувати належне їй майно, так як за необхідності саме вона буде добросовісно доглядати її та не залишить одну.

Також, вважає, що заповіт на ім`я ОСОБА_1 є недійсним, оскільки був складений ОСОБА_3 проти волі та справжніх намірів останньої, під впливом тяжких життєвих обставин, безпорадного стану, а також внаслідок морального та психологічного тиску її чоловіка ОСОБА_5 , тому просить суд визнати означений заповіт недійсним.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

За клопотанням позивача, ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року замінено первісного відповідача Мокроволянську сільську раду Білогірського району Хмельницької області належним відповідачем Білогірською селищною радою Білогірського району Хмельницької області, а також продовжено підготовче провадження на 30 днів.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2019 року в справі залучено як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судові засідання 15 квітня 2019 року, 07 травня 2019 року, 27 травня 2019 року, 13 червня 2019 року та 05 липня 2019 року не з`явилася, надсилала суду заяви, в яких позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач Білогірська селищна рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився, однак від відповідача надійшли заяви від 10 червня 2019 року № 589 та від 05 липня 2019 року № 700 про розгляд справи у відсутності представника відповідача та заперечення щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа приватний нотаріус Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожина Ю.М. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак надіслала суду заяву з письмовими поясненнями, в яких позовних вимог не визнала, просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши учасника процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 106/2018, наданої приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Рогожиною Ю.М. актом прийому-передачі від 06 травня 2019 року № 224/01-16, судом встановлено наступне.

Так, згідно заповіту, який 18 жовтня 2017 року нотаріально посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 45, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Жемелинці Білогірського району Хмельницької області, 18 жовтня 2017 року о 12 год. 22 хв. все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 06 березня 2018 року, слідує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Білогір`я Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 8.

18 червня 2018 року до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожиної Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на заповіт, посвідчений Мокроволянською сільською радою Білогірського району Хмельницької області 18 жовтня 2017 року за реєстровим № 45.

На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 18 червня 2018 року, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожиною Ю.М. за № 255, цього ж дня вказаним приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 106/2018 (у Спадковому реєстрі № 62583118), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 червня 2018 року № 52316855.

В подальшому, 19 червня 2018 року до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожиної Ю.М. із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся чоловік померлої ОСОБА_5 .

Крім того, з матеріалів спадкової справи № 106/2018 вбачається, що 30 серпня 2018 року до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожиної Ю.М. надійшла та цього ж дня була зареєстрована за № 343 заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від ОСОБА_2 , яка посилалася в поданій заяві на заповіт, посвідчений Мокроволянською сільською радою Білогірського району Хмельницької області 16 серпня 2017 року за реєстровим № 32.

Листом приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожиної Ю.М. від 11 вересня 2018 року ОСОБА_2 було повідомлено, що на ім`я іншого спадкоємця посвідчено заповіт на все майно померлої ОСОБА_3 пізнішою датою, ніж заповіт, який вказаний у її заяві.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15 серпня 2018 року № 52977314 та оригіналу заповіту від 18 жовтня 2017 року за № 45, які наявні в матеріалах спадкової справи № 106/2018, з копії заповіту доданого позивачем до позовної заяви, а також з оригіналу заповіту, який був наданий в судовому засіданні третьою особою ОСОБА_1 , дійсно вбачається, що ОСОБА_3 за життя тричі складала заповіти, а саме: 09 жовтня 2008 року за № 234 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 32 на ім`я ОСОБА_2 та 18 жовтня 2017 року за № 45 на ім`я ОСОБА_1 .

Тобто, заповіт, посвідчений Мокроволянською сільською радою Білогірського району Хмельницької області 18 жовтня 2017 року за реєстровим № 45, скасував попередній заповіт та в силу положень ст. ст. 204, 1254 ЦК України є для нотаріуса правомірним.

Однак, позивачка ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом на звернення до суду за захистом, передбаченим ст. 4 ЦПК України, оспорила вищевказаний правочин.

Що ж стосується тверджень позивачки ОСОБА_2 в позовній заяві про те, що під час складення 18 жовтня 2017 року заповіту на ім`я ОСОБА_1 волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало її волі внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, пов`язаних з хворобою та психологічним тиском з боку чоловіка ОСОБА_5 , то суд приходить до наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як вбачається із роз`яснень, викладених в ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, в силу ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

З матеріалів спадкової справи № 106/2018 слідує, що ОСОБА_3 , склавши 18 жовтня 2017 року заповіт та призначивши своїм спадкоємцем ОСОБА_1 , скористалася своїм правом на особисте розпорядження на випадок своєї смерті.

Заповіт на ім`я ОСОБА_1 в той же день був належним чином нотаріально посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 45.

При цьому, зміст ст. ст. 1235, 1241 ЦК України заповідачу роз`яснено, заповіт до підписання заповідачем прочитаний вголос і власноручно підписаний в присутності сільського голови, особу заповідача встановлено, дієздатність ОСОБА_3 перевірено.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, на виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та процесуальним правам сторін.

Так, за клопотанням позивачки судом було витребувано оригінал спадкової справи № 106/2018, копія якої також є в матеріалах розглядуваної справи, замінено первісного відповідача належним відповідачем, витребувано інформацію з Білогірської центральної районної лікарні Хмельницької області про перебування ОСОБА_3 на лікуванні протягом 2016-2018 рр.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про недодержання загальних вимог, необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК України), зокрема того, що волевиявлення ОСОБА_3 в момент складення заповіту 18 жовтня 2017 року не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, позивачкою ОСОБА_2 суду не надано та в судове засідання не представлено.

Викладені в позовній заяві твердження позивачки ОСОБА_2 про вчинення морального та психічного (психологічного) тиску на заповідача з боку чоловіка ОСОБА_5 суд оцінює критично, як особисте сприйняття ситуації, оскільки вони не узгоджуються із матеріалами справи, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б свідчили про негативний психічний стан ОСОБА_3 в момент складення та посвідчення заповіту.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

З довідки Білогірської центральної лікарні Хмельницької області від 19 червня 2019 року № 440 слідує, що ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі з 07 по 20 січня 2017 року (інфекційне відділення, діагноз: J06.9 ГРВІ), з 07 по 19 квітня 2017 року (неврологічне відділення, діагноз: К41.2 Двостороння стегнова грижа без непрохідності), з 10 по 18 серпня 2017 року (неврологічне відділення, діагноз: І67.8 Інші уточненні ураження судин мозку) та з 31 серпня по 08 вересня 2017 року (неврологічне відділення, діагноз: І67.8 Інші уточненні ураження судин мозку).

З даних вищевказаної довідки медичного закладу не можливо зробити однозначний висновок, що заповідач ОСОБА_3 станом на 18 жовтня 2017 року, тобто в момент складення та посвідчення заповіту, не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, як на те в позовній заяві вказує позивачка, посилаючись на ст. 225 ЦК України.

Тобто, як повну неспроможність заповідача в момент складення та посвідчення заповіту розуміти значення своїх дій і керувати ними (ст. 225 ЦК України), так і застосування психічного тиску на спадкодавця, що впливали на справжню волю заповідача (ст. 231 ЦК України), із наданих доказів судом не встановлено.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилається в позовній заяві, як на підставу своїх вимог, а тому цивільний позов останньої про визнання недійсним заповіту, складеного від імені ОСОБА_3 та посвідченого головою Мокроволянської сільської ради Хмельницької області на користь громадянина ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає за його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 225, 231, 1257 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Рогожина Юлія Миколаївна, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. І. Давидюк