ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Фастові Київської області заяву ПАТ «Державний ощадний банк України», боржник ОСОБА_1, заінтересована особа - відділ ДВС Фастівського МРУЮ про зміну порядку та способу виконання рішення суду від 25.08.2016,-

в с т а н о в и в:

25 серпня 2016 року Фастівським міськрайонним судом було прийнято рішення відповідно до якого було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки-нерухоме майно-квартиру №11 по вул.. Радянській,23 в м. Фастові шляхом надання ПАТ «Державний ощадний банк» права на продаж предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу встановленої ст..38 ЗУ «Про іпотеку, а саме будь-якій особі, шляхом укладання договору купівлі-продажу за початковою ціною, що визначена на підставі оцінки предмету іпотеки субєктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» в сумі 443 325 гривень.

На даний момент ПАТ «Державний ощадний банк» позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду у зв»язку відсутністю у Банка вільного доступу до предмету іпотеки, який необхідний для проведення реалізації предмету іпотеки на підставі рішення суду.

Вищевказані факти роблять неможливим виконання рішення суду з зазначеним способом виконання.

Чинним законодавством не передбачено чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення. Однак, до обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення процесуальне законодавство відносить наступні: хвороба боржника або членів його сімї, відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), але відповідно ці обставини не є вичерпними.

На думку заявника, обставини, на які посилається банк є суттєвими, та такими, що позбавляють позивача виконати рішення, що набрало законної сили, в передбачений спосіб.

Крім цього, заявник в поданій заяві, вказуючи на наявність обставин, що на їх думку є підставою для зміни порядку та способу виконання рішення суду зазначає, що оскільки покупці на предмет іпотеки відсутні, що двічі підтверджено протоколами торгів, реалізувати предмет іпотеки не вдалось у звязку з відсутністю допущених учасників, а ОСОБА_1 чиняться перешкоди у доступі представників банку до огляду предмета іпотеки та здійснення фотографування його стану.

У звязку з викладеними обставинами, вважають є підстави для зміни способу та порядку виконання судового рішення та просять звернути стягнення на предмет іпотеки-нерухоме майно-квартиру №11 по вул.. Радянській,23 в м. Фастові шляхом реалізації майна в рамках процедури виконавчого провадження.

В судовому засідання представник заявника-адвокат ОСОБА_3 подану заяву підтримала та просила суд змінити порядок та спосіб виконання рішення суду від 25.08.2016 року.

Боржник ОСОБА_1 категорично заперечувала проти задоволення заяви та надала суду письмові пояснення - заперечення.

Представник заінтересованої особи-відділу ДВС Фастівського МРУЮ поклав вирішення заяви на розсуд суду та надав пояснення з приводу наявності у відділі на виконанні рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.12.2010 року відповідно до якого ПАТ «Державним ощадбанком України» з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 стягнуто заборгованість в сумі 179 316,70 гривень. Також, зазначив, шо боржник ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку, на яку теж можливо в межах виконавчого провадження накласти арешт в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріли заяви, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.12.2010 року ПАТ «Державним ощадбанком України» з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 стягнуто заборгованість в сумі 179 316,70 гривень.

25 серпня 2016 року Фастівським міськрайонним судом було прийнято рішення, відповідно до якого було задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки-нерухоме майно-квартиру №11 по вул. Радянській,23 в м. Фастові шляхом надання ПАТ «Державний ощадний банк» права на продаж предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу встановленої ст..38 ЗУ «Про іпотеку, а саме будь-якій особі, шляхом укладання договору купівлі-продажу за початковою ціною, що визначена на підставі оцінки предмету іпотеки суб»єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» в сумі 443 325 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України"Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-1829цс15).

В даному випадку, очевидно, що звернення стягнення на предмет іпотеки (рішення суду від 25.08.2016) та стягнення заборгованості за кредитним договором (рішення суду від 13.12.2010) є різними самостійними способами захисту порушених прав, тому їх ототожнювати неможна. До речі, Закон України «Про іпотеку» не містить згадки про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто не регулює ці правовідносини, а отже заявник просить фактично виконувати два різних судових рішення в рамках однієї загальної процедури виконавчого провадження. Але ж наявність ріщення суду від 25.08.2016 передбачає застосування спеціальної процедури з урахуванням та на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд звертає увагу на вимоги статті 591 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що якщо сума, одержана від реалізації предмету застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

У даному ж випадку, банк має можливість «забрати за борги» у боржника все майно (рухоме, нерухоме, гроші тощо), а вже потім звернути стягнення на майно, яке є предметом іпотеки. Напевно, якщо би в 2010 році банк звертався до суду про стягнення заборгованості з боржника з метою звернення стягнення на все будь-яке майно боржника (загальна процедура), то і реалізації іпотечного майна мала б відбуватися за такою ж, а не спеціальною процедурою.

Пунктом 9 Узагальнення "Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" (Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постанова від 25 вересня 2015 року № 8) повідомлено, що законодавець, надаючи можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, безпосереднього визначення згаданих правових категорій не наводить, у звязку з чим вони залишаються поняттями оціночними.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обовязки субєктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

ЦПК України не повязує суд зі згодою сторони на вжиття передбачених законом заходів. Саме заявники зобовязані довести зазначений локальний предмет доказування.

Як було встановлено судом, розглядаючи подану заяву в порядку ст. 373 ЦПК України, державною виконавчою службою не відкривалось виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду від 25.08.2016, що є обовязковою передумовою для розгляду заяви згідно зі ст. 373 ЦПК.

Виконання рішення суду є невідємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невідємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто рішення суду має виконуватися лише у такий спосіб захисту цивільних прав, який застосовано судом відповідно до ст.. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 268 ЦПК України (а також ч. 2 ст. 218 ЦПК України у редакції до 15.12.2017) після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом статті 41 Закону «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на публічних торгах у рамках процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону «Про іпотеку».

У статті 54 Закону «Про виконавче провадження» визначені особливості звернення стягнення на закладене майно. Зокрема, згідно з частиною 8 цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону «Про іпотеку».

Таким чином, норми Закону «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки під час процедури виконавчого провадження без відповідного рішення у рамках процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Отже, в даному випадку, заявник вже скористався своїм правом та, окрім рішення про стягнення заборгованості, отримав рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке згідно із резолютивною частиною підлягає виконанню саме відповідно закону України «Про іпотеку» (ст..38 закону).

Ураховуючи зазначене, суд робить висновок, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не ініційовано у встановленому порядку початок відповідного виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 25.08.2016 оскільки останнє підлягає виконанню в межах ЗУ «Про іпотеку», а виконання зазначеного рішення шляхом реалізації майна в рамках процедури виконавчого провадження покладуть на відповідача подвійне стягнення по одному і тому ж кредитному договору.

Відтак суд відмовляє у задоволенні заяви повністю у зв'язку із необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 255, 258, 259, 263, 353, 354, 435 ЦПК України, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постанова від 25 вересня 2015 року № 8, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України», боржник ОСОБА_1, заінтересована особа - відділ ДВС Фастівського МРУЮ про зміну порядку та способу виконання рішення суду від 25.08.2016 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 19.02.2019 року.

Суддя Л.М.Ковалевська