Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 415/7504/17
Провадження № 22-ц/810/145/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Яресько А.В.

за участю секретарясудового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

представник позивача - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного судув м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_5

на рішення

Лисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2018 року, ухваленого у складі судді Фастовця В.М. в залі судових засідань Лисичанського міського суду Луганської області ум. Лисичанську

у справі за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.10.2010 року ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 11300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 18.10.2017 року виникла заборгованість - 35470 грн. 13 коп., яка складається з наступного:

10831,66 грн. - заборгованість за кредитом;

22473,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг:

500 грн. - штраф (фіксована частина);

1665,24 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 35470 грн. 13 коп.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2010 рокув сумі 32854 грн. 89 коп. та судовий збір 1600 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в сумі 10831 грн. 66 коп. та заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 22023 грн. 23 коп., а в частині стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту задоволенню не підлягають, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовуПАТ КБ «ПриватБанк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивач умисно не повідомляв її про наявність простроченої заборгованості за кредитом, на протязі тривалого часу не вживав заходів по досудовому врегулюванню спору чим допустив зростання відсотків по кредиту, що у два рази перевищують суму кредиту.

Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва-АТ КБ «ПРИВАТБАНК») є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про що зазначено у п. 1.7. Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У судовому засіданні, в режимі відеоконференції, представник АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнала.

Пояснила, що з жовтня 2005 року у ОСОБА_5 існує відкритий банківський рахунок, зарплатна карта для отримання зарплат.

1 березня 2006 року ОСОБА_5 звернулася до відділення банку та надала анкету-заяву в якій вона просила надати їй кредит у вигляді надання кредитного ліміту на кредитну карту «універсальна». Зворотна сторона анкети-заяви містись умови кредитування, а саме процентну ставку кредитного ліміту в сумі 1500 грн., в цій же заяві клієнтка стверджує, що ознайомлена з умовами кредитування та приєднується до них, що є договором приєднання. З цього моменту виникають кредитні взаємовідносини. Відповідач на основі договору отримала кредитну карту останні цифри 0348, на яку встановлено кредитний ліміт (карта «універсальна») і якою вона починає користуватися з 2.06.2006 року.

Далі, ця карта неодноразово перевипускалася у зв'язку з закінченням строку дії та відповідно до умов договору.

02 серпня 2012 року, клієнт отримала в банку перевипущену карту, останні цифри 7231, у підтвердження наданий скріншот фотограції клієнта з карткою, що передбачено програмою фотоціксація програмних комплексів з 2009 року. Цією карткою клієнтка активно користується, знімає кошти, розраховується в магазинах, торгових центрах, сплачує комунальні послуги.

28 січня 2014 року ОСОБА_5 звертається до банку з метою перевипуску карти та збільшення наданої суми кредитного ліміту. З цією метою відповідач надає банку свої персональні данні, актуальні на той час. З наданої довідки вбачається, що її заробіток у порівнянні з 2006 роком, коли вона вперше заповнювала анкету, суттєво збільшився. На основі цього, банк проводить перевипуск карти, відповідач отримує картку останні цифри 0805 та банк надає їй кредитний ліміт у розмірі 11300 грн., підтвердженням цього є анкета з актуалізацією персональних даних та скріншот з програмного забезпечення комплексу з карткою. Це остання карта яка була видана під час кредитних взаємовідносин. Цією картою клієнтка також активно користується, що вбачається з виписки.

Відносно 2010 року і чому саме ця дата фігурує в позові та анкеті, яка була надана, то взаємовідносини банк-клієнт виникають шляхом приєднання до стандартних чинних умов вони стандартні для всіх, причому для всіх видів продукту вони описані в умовах та правилах, є розділ депозит, є розділ кредит, заробітна плата, оплата частинами та т.д.

ОСОБА_5 до 18 травня 2016 року, відповідно до інформації розрахунку заборгованості доданого до позову, регулярно виконувала взяті на себе обов'язки, вона проводила платежі мінімально можливі по її кредитній картці, до цього моменту прострочення заборгованості та претензій банку до відповідача не виникало але з 20 травня 2016 року в рамках розрахунку заборгованості по 18 листопада 2017 року жодного платежу не було проведено.

Відповідач ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримала, надала пояснення, що зводяться до того, що вона визнає позовні вимоги в частині заборгованості за наданим кредитом в сумі 10831 грн. 66 коп., в іншій частині позовні вимоги не визнає.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.10.2010 року ОСОБА_5 по кредитній картці отримала кредит у розмірі 11300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, атакож оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку, вчасності з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків

Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Так, порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_5, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу частини 2 статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Разом з тим, у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_5 оспорювала укладення, чи не укладення кредитного договору, зверталася до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

До того ж, з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно позовних вимог, заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 18.10.2017 року у розмірі - 35470 грн. 13 коп., яка складається з наступного:

10831,66 грн. - заборгованість за кредитом;

22473,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг:

500 грн. - штраф (фіксована частина);

1665,24 грн. - штраф (процентна складова).

Так, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

На платіжній картці указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Правова позиція Верховного Суду України № 6-2104цс16 викладена у постанові від 23.11.2016 року.

За кредитним договором відповідачу були надані кредитні картки остання з яких № 929805 з терміном дії до 07.2017 року.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних, погоджується з нарахованою банком сумою процентів за користування кредитом станом на 31.07.2017 року в загальному розмірі 18814 грн.66 коп.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі - 32854,89 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором від 21.10.2010 року у розмірі - 29646 грн. 32 коп., що складається з 10831 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом, 18814 грн. 66 коп. заборгованість за процентами.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення штрафів в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк»підлягають частковому задоволенню, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1337 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

РішенняЛисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2018 року скасувати.

По справі ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 місце проживання - АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21.10.2010 року у розмірі - 29646 грн. 32 коп., що складається з 10831 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом, 18814 грн. 66 коп. заборгованість за процентами та судовий збір у сумі - 1337 грн. 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: