Справа №639/5236/18
Провадження №2/639/447/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/5236/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2018 року Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 107, 50 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.08.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Представник позивача зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір.

Представник позивача вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 06.09.2018 року становить 32 107, 50 грн.

Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

13 листопада 2018 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить суд відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини.

Так, відповідач посилається на те, що позовні вимоги обґрунтовані лише неякісною та не читаємою копією заяви клієнта, копією витягу з умов та правил надання банківських послуг та незрозумілим розрахунком заборгованості.

В матеріалах справи відсутні: виписка операцій по картковому рахунку, докази видачі платіжної картки ОСОБА_1 із зазначенням виду виданої картки, відомості щодо строку дії платіжної картки, що була їй видана.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, є незрозумілим порядок проведення розрахунку по заборгованості по відсоткам, пені та комісії.

Враховуючи зазначене, на думку відповідача, позивачем не було надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження позовної заяви.

ОСОБА_1 зазначає, що розмір пені є неспівмірним, а вимоги про стягнення штрафу взагалі не підлягають задоволенню.

29 грудня 2018 рокувід представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, однак вона не була прийнята судом, оскільки була подана з порушенням строків, встановлених ЦПК України.

Представник позивача, Савіхіна А.С., яка діє на підставі довіреності від 31.08.2017 року, в судове засідання не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволенні позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в судовому засіданні здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі Анкети-заяви ОСОБА_1 від 13.08.2011 року відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 11)

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст.30 ЦК країни), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних нормах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов)

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, -викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого ступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг нею висловлено в заяві не було.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що дійсно 13.08.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви, «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку».

Анкета-заява позичальника та Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи завірені належним чином та надані в належній якості, а тому посилання відповідача на те, що вказані документи неможливо прочитати, суд не приймає до уваги.

Відповідно до Умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

В постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правил користування картою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.12.2018 року, між ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 13.08.2011 року, отримала картки НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, остання з яких мала термін дії до 03.2018 року. (а.с. 112)

Сам факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитної картки підтверджується її фотокарткою з кредитною карткою. (а.с. 111)

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.08.2011 року, вбачається, що відповідачу було встановлений кредитний ліміт у розмірі 13 000, 00 грн., яким вона користувалася шляхом зняття коштів з кредитної картки, що також вбачається з вказаного розрахунку, а отже суд приходить до висновку, що вказане є підтвердженням того, що дійсно позивачу було надано кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 13 000, 00 грн., якими вона користувалася. (а.с. 6-10)

В матеріалах справи міститься виписка з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів. (а.с. 102-109)

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором.

Із виписки вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам у справі.

Згідно пункту 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 3,0% на місяць, пеня - пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 - яка нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом чи відсоткам 5 або більше днів при виникненні прострочки на суму більше ніж 50 грн.

З 01.01.2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6%, пеня - 0, 24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня - 0, 24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. (а.с. 12)

В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Представник позивача вказує, що відповідач не виконує в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 06.09.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 32 107, 50 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 737, 15 грн.; заборгованість за відсотками - 16 701, 49 грн.; заборгованість за пенею- 12 663, 74 грн.; штраф - 2 005, 12 грн. (а.с. 6-10)

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме такі правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Отже, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача фіксованої частини та процентної складової штрафу, що зазначені у розрахунку, як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають, а з відповідача по справі підлягає стягненню лише пеня.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 та пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Розмір пені за останній рік становить 12 513, 74 грн. Однак, вказаний розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. ( а.с.7-10)

Враховуючи те, що розмір пені, який розрахований позивачем, навіть в межах строку позовної давності, значно перевищує розмір збитків понесених позивачем, а також враховуючи принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, викладений в ст. 3 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір пені повинен бути зменшений до 6 000, 00 грн.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заяву АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.08.2011 року у розмірі 23 438, 64 грн., яка складається з: тіло кредиту - 737, 15 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 16 701, 49 грн., пеня - 6 000, 00 грн.

Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762, 00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 30, 202, 207, 256, 257, 261, 267, 509, 525, 526, 530, 546-552, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.08.2011 року у розмірі 23 438, 64 грн. (двадцять три тисячі чотириста тридцять вісім гривень 64 копійок), яка складається з: тіло кредиту - 737, 15 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 16 701, 49 грн., пеня - 6 000, 00 грн.

У задоволені іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, , р/р № 3111, МФО №305299.

Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11 січня 1997 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 04.02.2019 року.

Суддя В.В. Труханович