АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/304/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 310000000 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_7, на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року у складі судді Чепурного О.П. у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 в особі його законних представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа: орган опіки і піклування Драбівської районної державної адміністрації, про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7 в особі його законних представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначаючи, що останні є рідними бабою та дідом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Матір'ю дитини була ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

20 квітня 2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено шлюб.

Батьком народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини, ОСОБА_7, записаний позивач, який наразі не погоджується з цим.

У позові вказано, що ОСОБА_8 на початку 2017 року дізнався, що ОСОБА_9, зустрічаючись з позивачем, епізодично мала стосунки з іншими чоловіками. Тому у позивача виникли сумніви щодо кровного споріднення між ним та ОСОБА_7.

Посилаючись на положення ст. 136 СК України він оспорив своє батьківство в судовому порядку. Просив ухвалити рішення про виключення запису про батьківство ОСОБА_8 з актового запису № 2 від 17.08.2010 року про народження ОСОБА_7, призначити судово-генетичну експертизу для вирішення питання батьківство позивача.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Зокрема, судом було задоволено клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи. Проте, останній для її проведення не з'явився.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 19.05.2017 року судом було відмовлено у прийнятті визнання позову представниками відповідача, оскільки це суперечить інтересам дитини. Суд не прийняв позицію третьої сторони про доцільність задоволення позову, оскільки сам факт наявності батька у дитини не може ставитися в залежність від будь якої вигоди для дитини, зокрема призначення дитині соціальних виплат у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі законні представники малолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначають, що рішення суду є незаконним, помилковим, необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач постійно ухиляється від виконання своїх обов'язків з утримання дитини, виховання та розвитку свого сина. Позивач не працює, ніколи сім'ю матеріально не забезпечував. З моменту припинення шлюбу у зв'язку зі смертю дружини позивач не відвідував сина, має заборгованість по аліментам в розмірі 38 000 грн., ухиляється від їх сплати.

З 2015 року дитина повністю перебуває на утриманні бабусі та дідуся. Не вирішення питання щодо батьківства не дає можливості оформити пенсію по втраті годувальника. Апелянти вказують, що рішення суду суперечить інтересам дитини.

Тому, просять рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи 20.04.2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрований шлюб, з що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Відповідно до Свідоцтва про народження під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7 (а.с. 7).

Мати дитини, ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с 8).

Сторони визнають, що дитина проживає разом з дідом та бабою, батьками матері дитини, що підтверджується довідкою № 395 від 24.11.2015 року, виданої виконавчим комітетом Золотоношівської сільської ради Драбівського району Черкаської області (а.с. 9).

Судом було задоволено клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи на підтвердження відсутності кровного споріднення. (а.с. 33).

Разом з тим експертиза проведена не була у зв'язку з неявкою учасників до експертної установи для відбору зразків крові.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 19.05.2017 року судом відмовлено у прийнятті визнання позову представниками відповідача, оскільки це суперечить інтересам дитини ( а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Таким чином, законодавством встановлена презумпція батьківства щодо дитини, яка народжена у шлюбі.

Проте, батько дитини має право оспорити батьківство.

Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Тлумачення статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 19 червня 2017 року для з'ясування дійсності факту батьківства позивача щодо ОСОБА_7 у справі призначено судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Зобов'язано ОСОБА_5 доставити малолітнього ОСОБА_7 для проведення експертизи. Зобов'язано позивача прибути за викликом експерта у визначений останнім час для проведення експертизи.

Згідно із електронним повідомленням завідуючого відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 06 липня 2017 року відбір зразків крові осіб у справі для проведення судово-генетичної експертизи було призначено на 10 серпня 2017 року о 12.00 год. (а.с. 52).

Копію електронного повідомлення від 06.07.2017 року направлено судом учасникам справи. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 56) ОСОБА_5 отримала копію електронного повідомлення. Проте, ОСОБА_8 поштовий лист не вручено, причина: адресата не знайдено за вказаною на конверті адресою (а.с. 58).

Електронним повідомленням завідуючого відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 14 серпня 2017 року повідомлено, що 10.08.2017 року відбір крові не відбувся у зв'язку з тим, що дитина ОСОБА_7 для відбору крові не був доставлений. Явка обох осіб одночасно визнана обов'язковою. Дату відбору зразків крові перенесено на 08 вересня 2017 року (а.с. 59). ОСОБА_5 повідомлення експерта отримала (а.с. 60).

Електронним повідомленням завідуючого відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 12 вересня 2017 року повідомлено, що 08.09.2017 року ОСОБА_7 був доставлений, проте ОСОБА_8 для відбору зразка крові з'явився із запізненням. Явка обох осіб одночасно визнана обов'язковою. Дату відбору зразків крові перенесено на 06 жовтня 2017 року (а.с. 61). ОСОБА_5 повідомлення експерта отримала (а.с. 65).

Відповідно до листа завідуючого відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 12 жовтня 2017 року повідомлено, що проведення експертизи методом ДНК-аналізу неможливе, тому що 06.10.2017 року дитина ОСОБА_7 для відбору зразка крові не був доставлений. Ухвалу про призначення експертизи повернуто без виконання (а.с. 66).

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення ЄСПЛ у справі "Калачова проти Російської Федерації" від 07 травня 2009 року N 3451/05, § 34, "Kalacheva V. Russian Federation").

Відповідно до вимог статті 146 ЦПК України 2004 року (станом на момент призначення ухвалою експертизи) у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналогічні положення закріплені в ст. 109 ЦПК України в ред. від 15.12.2017 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази про відсутність кровного споріднення між позивачем та ОСОБА_7 Предмет позову є недоведеним.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянтів на те, що позивач про дитину не піклується, допомоги по її вихованню не надає, ухиляється від сплати аліментів, саме по собі не може бути підставою для виключення запису про нього, як батька, з актового запису дитини.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що факт наявності батька у дитини не може ставитися в залежність від будь якої вигоди для дитини, зокрема призначення дитині соціальних виплат у разі задоволення позову. Визнання законними представниками дитини позову в даному випадку суперечить закону та порушує права дитини.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 у зв'язку з необґрунтованістю відмовлено правильно.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування судового рішення першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року.

Судді