КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №759/12883/18

11 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Сержанюка А.С.

- Фінагеєва В.О.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и в:

14 серпня 2018 року Публічне акціонернетовариство «Альфа-Банк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 17.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 700004589, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 17 541,75 доларів США з цільовим призначенням - на придбання транспортного засобу.

Основним забезпеченням (предметом застави) по кредитному договору є транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , номер кузову - TMBDX НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3 , видане - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 14.03.2008 р.).

Зазначило, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10 883,82 доларів США.

З урахуванням наведеного просило суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700004589 від 17.03.2008 року в розмірі 10 883,82 доларів США , звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , номер кузову - TMBDX НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3 , видане - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 14.03.2008 р.) на свою користь шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет застави - задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 700004589 від 17.03.2008 року у розмірі 10 883,82 доларів США, що включає: заборгованість за кредитом - 6711,71 доларів США, заборгованість по відсотках - 4172,11 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави, а саме на транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , номер кузову - TMBDX НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3 , видане - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 14.03.2008 р.) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 4614,47 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 20 травня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом не надано оцінку та не наведено мотивів відхилення його доводів про зміну в односторонньому порядку банком строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором та доводів про сплив строку позовної давності за вказаними позовними вимогами, так як строк дострокового виконання зобов`язання настав з 08.10.2014 року та закінчився 08.10.2017 року, а з позовом до суду банк звернувся 14.08.2018 року. Не звернуто судом уваги на те, що строк кредитування сплинув 08.10.2014 року, а тому і право на нарахування відсотків припинилося в цей же день.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Радченко В.Ю. просила залишити її без задоволення посилаючись на те, що сплив позовної давності не є окремою підставою для припинення зобов`язання.

У судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 повторно не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 700004589, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 17 541,75 доларів США з цільовим призначенням на придбання транспортного засобу, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами, зі строком повернення до 18.03.2014 року включно.

За умовами п.2.11 договору, основним забезпеченням (предметом застави) по кредитному договору є транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , номер кузову - TMBDX НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3 , видане - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 14.03.2008 року). (а.с.4)

На забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, 17.03.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 700004589-П, відповідно до умов якого поручитель поручився за виконання позичальником обов`язків за кредитним договором.

29.09.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 700004589 від 17.03.2008 року за яким змінено п.2.3. договору та погоджено, що дата остаточного повернення кредиту - 18 березня 2018 року. (а.с.5)

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, у вересні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором, яка станом на 18.07.2014 року становила 83 322,80 грн. та складалася із заборгованості за кредитом в сумі 78 185,42 грн., по відсотках - 3116,14 грн., пені - 2021,24 грн. (а.с.52-54)

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2014 року у справі № 369/9390/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки припиненим в позові ПАТ " Альфа-Банк" до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано договір поруки №700004589-П від 17.03.2008 року, який кладений між ОСОБА_2 та ПАТ " Альфа-Банк" припиненим.(а.с. 56-60).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23.04.2015 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2014 року скасовано, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ " Альфа-Банк" заборгованість у розмірі 83 322,80 грн. та 1249,64 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову - відмовлено (а.с. 61-69).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 10 883, 82 долари США на предмет застави- транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , ПАТ «Альфа-Банк» посилалося на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом в сумі 10 883,82 долари США, а тому є передбачені законом та договором підстави для звернення стягнення вказаної заборгованості по кредиту на заставне майно.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 700004589 від 17.03.2008 року у розмірі 10 883,82 доларів США, що включає: заборгованість за кредитом - 6711,71 доларів США, заборгованість по відсотках - 4172,11 доларів США, звертаючи стягнення на предмет застави, а саме на транспортний засіб Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , номер кузову - TMBDX НОМЕР_2 , тип - легковий хетчбек (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3 , видане - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 14.03.2008 р.) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, на підставі досліджених судом доказів, яким судом надана вірна правова оцінка.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно за умовами договору й вимогами Цивільного кодексу України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитом, яка за наданим позивачем розрахунком становить суму 10 883,82 дол. США і складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6711,71 дол. США, заборгованості за відсотками в розмірі 4172,11 дол. США. (а.с.16-17)

Відповідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Зазначаючи про те, що відповідач не виконував свої зобов`язання належним чином, а тому вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів ґрунтується на вимогах закону, суд виходив з доведеності та обґрунтованості розміру заборгованості за кредитним договором в сумі 10883,82 доларів США, при цьому не звернув уваги та не надав мотивованої оцінки доводам відповідача щодо неправомірності нарахування процентів після закінчення строку дії договору та не вирішив заяву про застосування строків позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про досудове врегулювання спору вих. № 76027-102 б/б від 27.08.2014 року в якій було запропоновано у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню.(а.с.51)

Відповідач зазначив, що вказана вимога отримана ним 08.09.2014 року й позивачем дана обставина не оспорювалася.

Отже, надісланням зазначеної вимоги кредитор змінив строк кредитування з 18 березня 2018 року на 08 жовтня 2014 року (сплив тридцятиденного строку з моменту отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, який є обов`язковий для врахування при вирішенні подібних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що строк кредитування сплинув 08.10.2014 року, тому і право на нарахування відсотків припинилося в цей день.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відсотки нараховувалися позивачем за період з 18.04.2014 року по 14.05.2018 року, тобто й після закінчення терміну дії договору, а саме після 08 жовтня 2014 року, тобто після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості.

У свою чергу, заборгованість по відсотках за період з 18.04.2014 року по 08.10.2014 року становить 335,97 доларів США.

Таким чином обґрунтованою є заборгованість відповідача по договору кредиту в сумі 7047,68 до. США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6711,71 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 335,97 доларів США (за період з 18.04.2014 року по 14.05.2018 року) й саме в рахунок погашення цієї заборгованості суд мав би звернути стягнення на предмет застави.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що строк позовної давності сплинув 08.10.2017 року, а з позовом банк звернувся до суду лише в серпні 2018 року, тобто з пропуском строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, п.1 кредитного договору визначено, що цей договір складається з двох розділів, розділу №1 «Базові умови кредитування» та розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», які нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний документ.

У п.11.3. розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб» сторони погодили, що сторони, реалізовуючи свої права, що встановлені статтею 259 ЦК України, домовилися про те, що позовна давність за спорами, що випливають з договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності.

Разом з тим, 29.09.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 700004589 від 17.03.2008 року у п.6 якого визначено, що підписанням цього договору про внесення змін і доповнень сторони погоджуються з тим, що незалежно від умов кредитного договору цим договором про внесення змін і доповнень сторони, реалізуючи свої права, що встановлені статтею 259 ЦК України, домовилися про те, що позовна давність за спорами, що випливають із кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 3 роки. Сторонами встановлено, що вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності.

Таким чином, з урахуванням договору про внесення змін і доповнень № 1 від 29.09.2011 року, сторони визначили, що позовна давність до всіх вимог становить 3 роки.

Як зазначалося вище, позивачем було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору вих. № 76027-102 б/б від 27.08.2014 року, яку було отримано відповідачем 08.09.2014 року, й надісланням зазначеної вимоги кредитор змінив строк кредитування з 18 березня 2018 року на 08 жовтня 2014 року (сплив тридцятиденного строку з моменту отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості).

Враховуючи те, що в строк до 08 жовтня 2014 року заборгованість позичальником не була погашена, тому саме з цього часу розпочався відлік строку позовної давності в 3 роки для звернення до суду з позовом , який сплинув 08 жовтня 2017 року.

У вересні 2014 року ПАТ " Альфа-Банк" зверталось до суду з позовом до поручителя ОСОБА_2 і рішенням Апеляційного суду Київської області від 23.04.2015 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2014 року скасовано, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ " Альфа-Банк" заборгованість у розмірі 83 322,80 грн. та 1249,64 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

З позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_1 банк до суду не звертався.

З позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави- автомобіль Skoda Octavia Tour 1.6І, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1 , ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду лише 14.08.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що з урахуванням ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції не звернув уваги на заяву відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог даній справі, не навів мотивів її відхилення, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» у зв`язку з пропуском ПАТ " Альфа-Банк" строку позовної давності для звернення до суду з позовом про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6921,70 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258,261,267,1048,1050 ЦК України, ст.ст. 141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 6921,70 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: