справа № 197/24/19
провадження № 2/197/525/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря судового засідання Піско Л.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, встановлення факту належності рішення виконавчого комітету, визнання прав та обовязків в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом вказуючи, що 29.05.2017 року померла мати позивача - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,25 га передану для обслуговування житлового будинку на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП Шр № 1294. Постановою державного нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку містяться виправлення імя власника з «Зінаіда» на «Зіна», які чинним законодавством заборонено. Крім того, рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради від 31.10.1997 року про передачу земельної ділянки у приватну власність спадкодавцю «Петровій Зінаїді Григорівні», тому позивач просить суд визнати спірний Державний акт недійсним, встановити факт належності спадкодавцю рішення виконавчого комітету від 31.10.1997 року та визнати за нею право на спадкування на вищезазначену земельну ділянку.

В судове засідання позивач повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 42).

Відповідач та третя особа повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, до канцелярії суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують (а.с. 46,47).

Ухвалою суду від 11.01.2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч.2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

29 травня 2017 року померла ОСОБА_2 (далі - спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16).

Після її смерті відкрилася спадщина, до числа якої входить: земельна ділянка площею 0,25 га, передана для обслуговування житлового будинку в с. Цвіткове Широківського району по вул. Центральній (Садова), буд. 72, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Шр -№ 1294, виданого їй на підставі рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів Широківського району від 19.09.1997 року № 63 та зареєстрованого 20.10.1997 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Шр № 1294 та житловий будинок за вищезазначеною адресою, право на яке за спадкодавцем зареєстровано на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 24.12.1993 року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 2434 (а.24,27). Проте у державному акті допущені виправлення імя спадкодавця - помилково зазначена «Зінаіда» виправлена на «Зіна», свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок також виданий на імя «Перовой Зинаиды Григорьевны».

Відповідно до ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заповітом від 11.11.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори, спадкодавець ОСОБА_2 заповіла належний їй житловий будинок в с. Цвіткове Широківського району по вул. Центральній (Садова), буд. 72, - ОСОБА_1 (а.с.23)

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2018 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнавши, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села В-Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, яка померла 29 травня 2017 року, є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно акту встановлення межземельної ділянки, що відводиться (передається) у власність ОСОБА_3 17.10.1997 року, на виконання рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів від 19.09.1997 року № 63, встановлено в натурі межі земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою : с. Цвіткове Широківського району по вул. Центральній (Садова), буд. 72 (а.с.25).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Широківського району від 31.10.1997 року № 60 вищезазначену земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: с. Цвіткове Широківського району по вул. Центральній (Садова), буд. 72, безкоштовно передано у приватну власність «Петровій Зінаїді Григорівні», а житловий будинок, на обслуговування якого передано у приватну власність і користування спірну земельну ділянку належить «Перовій Зінаіді Григорівні» (а.с.26).

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз особові імена «Зіна», рос. «Зина», «Зінаїда» та рос. «Зинаида» у документах, що містяться у матеріалах справи, пропри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи є ідентичними (а.с.43).

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст. 22, 23 ЗК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у редакції 22.06.1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Постановою державного нотаріуса від 14.08.2018 року (а.с.22) позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 (на земельну ділянку), оскільки у державному акті на право приватної власності на спадкову земельну ділянку містяться виправлення, що суперечить чинному законодавству.

Згідно довідки Карпівської сільської ради № 770 від 17.05.2018 року спадкодавець до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, сама (а.с.18).

Відповідно до п.4 «Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим. що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.

Згідно з правовою позицією ВССУ, викладеною в листі останнього за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналізуючи зібрані докази у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на імя спадкодавця, встановити факт належності рішення виконавчого комітету про передачу земельної ділянки у приватну власність спадкодавцю та визнати права та обовязки в порядку спадкування, оскільки спадкодавець не набула права власності на земельну ділянку.

Позивач просить покласти судові витрати на її рахунок, що є правом позивача.

Відповідно до , керуючись ст.ст.10, 11, 77-82, 263-265, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, встановлення факту належності рішення виконавчого комітету, визнання прав та обовязків в порядку спадкування задовольнити.

Визнати виданий 20 жовтня 1997 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Шр № 1294 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Шр № 1294 на імя померлої 29 травня 2017 року ОСОБА_2 недійсним.

Встановити факт належності рішення виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області від 31 жовтня 1997 року № 60 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження: с. В.-Олександрівка Казанківського району Миколаївської області, померлій 29 травня 2017 року, в частині , що стосується прав останньої.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, як спадкоємця за законом першої черги після померлої 29 травня 2017 року ОСОБА_2, усі права та обовязки ( в т.ч. право на реєстрацію права власності), які належали останній на день її смерті на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області № 60 від 31 жовтня 1997 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України. Апеляційна скарга, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається учасниками справи до або через Широківський районний суд Дніпропетровської.

Повне судове рішення складене 21.02.2019 року.

Суддя О.В. Леонідова