Ухвала

01 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2-1449/11

провадження № 61-1800ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 873,18 дол. США та 22 912,24 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 року позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 873,18 дол. США, пеню у розмірі 22 912,24 грн, судові витрати у розмірі 170,24 дол. США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 року в частині розміру стягнутої пені скасовано та ухвалено нове.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» пеню за кредитним договором від 20 травня 2008 року № 50208С18, яка нарахована станом на 22 червня 2011 року, у розмірі 6 430,89 грн.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 року в частині розміру загальної суми заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року № 50208С18, яка утворилася станом на 22 червня 2011 року, змінено шляхом зменшення розміру загальної суми заборгованості зі 149 473,94 грн до 132 992,59 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року виправлено описку в постанові Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року.

Викладено абзац четвертий резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року в наступній редакції:

«Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 року в частині розміру загальної суми заборгованості за кредитним договором № 50208С16 від 20.05.2008 року, яка утворилась станом на 22 червня 2011 року змінити, зменшивши з 149 473,94 грн до 132 992,59 грн».

14 січня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» направило касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року та залишити в силі заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2011 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є стягнення кредитної заборгованості у розмірі 15 873,18 дол. США та 22 912,24 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2018 року становить 881 000,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність випадків, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України можуть бути підставою для відкриття провадження у малозначній справі.

Таким чином, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько