Справа № 369/6752/17
Провадження № 2/362/249/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі: секретарів судового засідання - Сілецької М.О., Шевченко М.В., Шаблій Т.С., Яренко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання майна, набутого під час спільного проживання - спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 р. позивач звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання майна, набутого під час спільного проживання - спільною сумісною власністю.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2017 р. цивільну справу передано до Васильківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. віл 25.01.2018 р. вказану справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Вказаний позов позивач обґрунтовувала тим, що з початку 1995 р. вона почала проживати зі ОСОБА_6 однією сім'єю, як чоловік і дружина, вели спільне господарство. Разом прожили понад 25 років, разом їздили на відпочинок, до друзів, підтримували один одного. Позивач навіть подарувала цивільному чоловіку квартиру за адресою: АДРЕСА_9 (договір дарування від 26.04.2003 р.) За час спільного проживання ними разом було придбано майно, а саме: заміський будинок по АДРЕСА_10 та земельну ділянку площею 0,10 га за цією ж адресою. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6 раптово помер, не встиг залишити ні заповіту, ні дарчої, у зв'язку з чим відкрилась спадщина. Спадкоємцями майна померлого є двоє його синів - відповідачі у справі. Оскільки вона проживала з померлим як чоловік і жінка однією сім'єю, тому просить суд встановити факт проживання її зі ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років ( з 1995 р. по ІНФОРМАЦІЯ_8 р.); визнати майно, набуте під час спільного проживання однією сім'єю спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідачі направили до суду свої письмові пояснення на позов, в яких зазначають, що їх батько ОСОБА_6 з 11.11.1983 р. по 27.10.1994 р. перебував у шлюбі з їх матір'ю. Після цього, до своєї смерті проживав один, в іншому шлюбі не перебував. За життя він любив жінок, користувався їх увагою, однак з жодною з них, в тому числі і з позивачкою, в фактичних шлюбних відносинах не перебував. Їм відомо, що у 200 р. їх батько позичив позивачці гроші на придбання квартири АДРЕСА_1. Однак, станом на 2003 р. вона борг не повернула, у зв'язку з чим в рахунок відшкодування боргу переоформила на ОСОБА_6 вказану квартиру. Щодо будинку по АДРЕСА_10, зазначають, що вказаний будинок не був придбаний, як зазначає позивач, а будувався їх батьком, а вони, його сини, йому в цьому допомагали. Також вказують, що позивач незаконно заволоділа правовстановлюючими документами на майно померлого батька, у зв'язку з чим вони звертались до поліції з відповідними заявами. За таких обставин просять в задоволенні позову відмовити.

15.03.2018 р. позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона зазначає наступне. 18.05.1995 р. позивач - ОСОБА_7 розірвала шлюб з ОСОБА_8, і 12.05.2000 р. змінила прізвище на «ОСОБА_7». З травня 1995 р. вона, як і померлий ОСОБА_6, в іншому шлюбі не перебували, а проживали разом однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство та бюджет, мали взаємні права та обов'язки, об'єднували особисті доходи для набуття спільного майна. На підтвердження своїх вимог посилається на фотосвітлни, на яких зображені позивач з ОСОБА_6 під час відпочинку, святкувань, перебувань у родичів, тощо. Також вказує, що постійно працювала, отримувала стабільний заробіток, який протягом всього спільного проживання з покійним об'єднувала в спільний бюджет, також вона оплачувала витрати по утриманню квартири в смт. Чабани, у неї особисто наявні всі правовстановлюючі документи на майно, набуте спільно зі ОСОБА_6 і оформлене на його ім'я. Зазначене є доказом їх рівних прав і обов'язків, що існували в їх сім'ї. Її зі ОСОБА_6 поєднувало не лише спільне проживання, а й спільна праця, ведення спільного господарства, придбання за спільні кошти рухомого й нерухомого майна.

Коли ОСОБА_6 захворів, вона купувала ліки, а після його смерті - поховала його за власні кошти.

Також зазначає, що відповідачами отримані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на майно, яке є спільною сумісною власністю її і померлого ОСОБА_6 Однак, вона також є спадкоємцем майна померлого чоловіка, фактично прийнала спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент смерті.

У зв'язку з зазначеним, позивач просить суд: встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю без рестрації шлюбу в період з 01.01.2004 р. до 28.08.2016 р.; встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, внаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у період з травня 1995 р. до 31.12.2003 р. включно; визнати майно, набуте ОСОБА_6 за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, спільною сумісною власністю, а саме:

- житловий будинок з мансардою, розташований за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.);

- земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбану 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4);

- автомобіль марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраціний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 20.05.2008 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

- причіп бортовий марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідотцво про реєстрацію серії НОМЕР_6).

Здійснити поділ спільного сумісного майна та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину:

- житлового будинку з мансардою, розташованого за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.);

- земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбану 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 149080 (сто сорок дев'ять тисяч вісімдесят) грн. вартості Ѕ частини:

- автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраціний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 20.05.2008 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

- причіпа бортового марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідотцво про реєстрацію серії НОМЕР_6).

Просить визнати набуте ОСОБА_6 до 01.01.2004 р. шляхом спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету з ОСОБА_1, майно спільною сумісною власністю:

- квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 15.9 кв.м, загальною площею 31.1 кв.м;

- акції ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (дві тисячі п'ятсот двадцять) штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.) на загальну суму 410000 (чотириста десять тисяч) грн.;

- здійснити поділ спільного сумісного майна та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину:

- квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 15.9 кв.м, загальною площею 31.1 кв.м;

- акцій ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (дві тисячі п»ятсот двадцять) штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.) на загальну суму 410000 (чотириста десять тисяч) грн.

Також позивач просить змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6; надати ОСОБА_1, спадкоємиці четвертої черги, право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги в рівних частинах до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6, що складається з:

- Ѕ частини житлового будинку з мансардою, розташованого за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.);

- Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбану 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4);

- Ѕ частини автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраціний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 20.05.2008 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

- Ѕ частини причіпа бортового марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідотцво про реєстрацію серії НОМЕР_6);

- Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 15.9 кв.м, загальною площею 31.1 кв.м;

- Ѕ частини акцій ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (дві тисячі п'ятсот двадцять) штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.) на загальну суму 410000 (чотириста десять тисяч) грн.;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51,2 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м;

- земельної ділянки площею 3,418 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Київська область, Сквирський район, Рогізнянська с/рада, кадастровий номер НОМЕР_8;

- 2/5 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_15

Просить визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину: серія та номер: 12, видане 16.01.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_5; серія та номер: 804, видане 13.07.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_5; серія та номер: 799, видане 13.07.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_3; серія та номер: 10, видане 16.01.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно:

- квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 15.9 кв.м, загальною площею 31,1 кв.м, за ОСОБА_10 та ОСОБА_3, реєстраційний номер 000;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51.2 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м, за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, реєстраційний номер 000;

- стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 витрати, які були зроблені на лікування та поховання ОСОБА_6 у розмірі 5716 (п'ять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 79 коп. з кожного на користь ОСОБА_1.

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати в розмірі 41 364 (сорок одна тисяча триста шістдесят чотири) грн. 80 коп., що складаються з:

- 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. судового збору сплаченого за подання до суду позову;

- 352 (триста п'ятдесят дві) гривни 40 копійок судового збору за подання заяви про забезпечення позову;

- 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення доказів;

- 1850 (одна тисяча вісімсот сорок п'ять) грн., сплачених за проведення незалежної оцінки нерухомого майна;

- 30000 (тридцять тисяч) грн. за дання правничої допомоги.

23.05.2018 р. відповідачі у справі подали до суду письмові пояснення щодо уточненого позову, в яких зазначають, що позивач ОСОБА_1 зверталась до Києво-Святошинського районного суду з позовом про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, у чому рішенням суду їй було відмовлено. Вказують, що їх батько користувався увагою жінок, однак з жодною з них, в тому числі і з позивачкою, в фактичних шлюбних відносинах не перебував. Їм відомо, що у 2000 р. їх батько позичив позивачці гроші на придбання квартири АДРЕСА_1. Однак, станом на 2003 р. вона борг не повернула, у зв'язку з чим в рахунок відшкодування боргу переоформила на ОСОБА_6 вказану квартиру. Щодо будинку по АДРЕСА_10 зазначають, що вказаний будинок не був придбаний, як зазначає позивач, а будувався їх батьком, а вони йому в цьому допомагали. Звертає увагу на те, що позивач, дізнавшись про смерть їх батька, поїхала до місця його постійного проживання і забрала всі належні ОСОБА_6 правовстановлюючі документи на його майно і тільки після цього зателефонувала їх і повідомила про смерть батька. Сказала, що поверне документи після тогою, як на неї буде оформлена квартира в Чабанах. У зв'язку з зазначеним вони звертались до поліції, однак позивач не з'являлась на виклики до ОВС і ОСОБА_11 вирішив розв'язувати всі проблем через суд або мирним шляхом, у зв'язку з чим вказані матеріали були списані. Також вказують, що звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянками та житлового будинку АДРЕСА_10 зроблені на замовлення ОСОБА_6 як власника і не може бути доказом у справі.

Також в своїх поясненнях відповідачі вказують суду на пропуск позивачем строку позовної давності щодо визнання недійсним правочину, що є підставою відмови у позові.

За таких обставин просять суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю вимог, а також за сплином строку позовної давності, тобто строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

06.07.2018 р. відповідачами також подано відзив на позовну заяву, в якій вони зазначають, що позивачем не доведено, що вона після розлучення з першим чоловіком не перебувала в шлюбі з іншими чоловіками. Позивач не зазначає періоду часу та обставини знайомства з їх батьком. Також зазначають, що моментом припинення попередніх шлюбів як ОСОБА_1 так і ОСОБА_6 є не дати розірвання шлюбів, а дати їх державної реєстрації, зокрема: ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) - 12.05.2000 р., а ОСОБА_6 - 22.07.1997 р. Тому вважають, що відсутні правові підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю в період до 12.05.2000 р. та визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте ОСОБА_6 в цей період. Також відповідачі критично ставляться до наданих позивачем в якості доказів фотосвітлин, вважають, що вони не доводять фактів спільного проживання, об'єднання доходів, тощо. Також зазначають, що ОСОБА_6 мав значні грошові кошти і не потребував жодної допомоги для придбання майна. Вважають, що ксерокопії квитанції про оплату комунальних послуг в квартирі в смт. Чабани не вказує про наявність у неї рівних обов'язків, спільного бюджету та ведення побуту зі ОСОБА_6 Також вказують про необхідність подання саме оригіналів документів. Факт здійснення позивачем лікування ОСОБА_6 не підтверджено належними доказами, а її участь у витратах на поховання батька - сприймались сім'єю, як допомога колег по роботі. Вони, відповідачі, несли витрати на поховання, однак не зберігали чеків та інших документів на підтвердження цих витрат. Також зазначають, що критично ставляться до довідки Порадівської сільської ради щодо проживання позивачки разом зі ОСОБА_6 в с. Порадівка, оскільки вона спростовується відомостями про реєстрацію їх за іншими адресами.

Відповідачі вважають, що позивач не надала жодного належного і допустимого доказу на підтвердження своїх вимог, тому просять в задоволенні її позову відмовити в повному обсязі (а.с.210-220 т.2).

Представником позивача 24.07.2018 р. до суду подано відповідь на відзив, в якому позивач вказує викладене відповідачами у їх відзиві є лише міркуваннями без належного правового підгрунтя, оскільки позивачем надано докази, про відсутність яких вказують відповідачі. Щодо довідки Порадівської сільської ради - вважає, що відповідачами не взято до уваги законодавство України про свободу пересування. Також вказує, що в підготовчому судовому засіданні 31.05.2018 р. ОСОБА_3 сам визнав факт проживання позивача з його батьком, вказавши: "Так, тьотя ОСОБА_12 з ним жила". Також на підтвердження тверджень, що у ОСОБА_6 були інші жінки, відповідачами не надано жодного доказу. Вважає надані позивачем докази достовірними і належними, а обставин заперечень відповідачів такими, що не відповідають дійсності і мають бути відхилені (а.с.233-234 т.2).

01.08.2018 р. відповідачами було подано клопотання про роз'єднання позовних вимог даного позову, яке ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2019 р. залишено без задоволення. (а.с.85 т.3).

25.08.2018 р. представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог у зв'язку з конкретизацією її прізвища (яка змінювалось з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7»), в яких вона зокрема просить: втановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, внаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, в порядку положень КЗпШС (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), між нею, як ОСОБА_7, та ОСОБА_6 в період з 19.05.1995 р. та до 11.05.2000 р. (до переміни прізвища на підставі свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові серії НОМЕР_9 виданого 12.05.2000 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 43); встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, внаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, в порядку положень КЗпШС (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), між нею, як ОСОБА_1, та ОСОБА_6 в період з 12.05.2000 р. до 31.12.2003 р. включно (після переміни прізвища на підставі свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові серії НОМЕР_9 виданого 12.05.2000 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 43). Вимоги, заявлені в пунктах 1, 3-9 заяви про збільшення позовних вимог від 15.03.2018 р. залишає без змін та просить задовольнити (а.с.109-110) .

21.08.2018 р. до суду від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вони зазначають, що вважають пояснення позивача такими, що не спираються на докази і підлягають відхиленню. Зокрема, вказують про неподання позивачем копії її паспорту з відміткою про реєстрацію, довідки про її доходи. Також не доведено необхідність купування медпрепаратів, чеки, які надає позивач. Також наголошує на моменті припинення шлюбу позивача - саме 12.05.2000 р. Також спростовує визнання ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні факту проживання позивача з її батьком. Взагалі заперечує визнання будь-яких обставин, на які посилається позивач. Також вказує, що позивачем не були належним чином направлено відповідачу відповіді на відзив, що створює штучні перепони для реалізації ними своїх прав. Після смерті ОСОБА_6 жодних звернень позивачки про те, щоб її позбавити права доступу до будинку в с. Порадівка, чи в якусь із квартир, зареєстрованих на ОСОБА_6 не було, її особистих речей там немає і ніколи не було, і доводів для спростування даних аргументів у позивача не має. У зв'язку з вищезазначеним просить в задоволенні позову відмовити (а.с.107-111).

21.12.2018 р. представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме заявлену вимогу в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Ѕ частини вартості рухомого майна і просить стягнути з ОСОБА_13 Ѕ частину вартості автомобіля та причепу, що є предметом спору у загальному розмірі 136520 грн. Інші заявлені позовні вимоги, викладені в заяві про збільшення позовних вимог від 15.03.2018 р., залишає без змін (а.с.186 т.3).

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, заявах про уточнення позовних вимог та інших письмових заявах по суті справи.

Також позивач суду показала, що познайомились зі ОСОБА_6 і починаючи з 1995 р., вони проживали з ним за адресою: АДРЕСА_3 по літо 1999 р., коли прийшов з місць позбавлення волі менший син. З 1999 р. вони проживали в с. Новосілки (АДРЕСА_4) і в АДРЕСА_5. У 2008 р. спільно придбали земельну ділянку в АДРЕСА_10, а у 2011 р. розпочали будівництво будинку, який збудували разом. Протягом спільного життя вони все робили разом, жили на довірі, шлюб не реєстрували. Вона лікувала чоловіка, була в лікарні, отримала свідоцтво про смерть. Коли чоловік раптово помер, вона сама все робила для поховань. Поминальний обід організовувала вона. Протягом спільного життя вони разом відпочивали, з ними також їздив ОСОБА_5, покійний чоловік приводив також ОСОБА_11. Дітям вони возили речі у м.Буча, діти приїжджали до них в Чабани. На протязі 10 років чоловік виплачував дітям аліменти. Разом з ОСОБА_6 вони поховали його матір. Про їх спільне проживання відомо всім їхнім родичам. До купівлі земельної ділянки в с. Порадівка, вони обробляли там город, у двоюрідної сестри близько 5 років. Під час будівництва будинку весь час вона знаходились в с. Порадівка, посадили там сад. Спочатку викопали колодязь в 2011 р., посадили сад в 2009 р., потім завезли будматеріали і і через 2 роки почали будуватись. Електричний стовп поставили в 2010 р., потім почали будівництво. Десь в 2013 р. чи 2014 р. вставили вікна в будинку. В 2016 р. велись внутрішні роботи. В с. Порадівка ОСОБА_11 був 2 рази, однак участі в будівництві не приймав. ОСОБА_14 вони давали кошти для підрядної організації на встановлення вікон, близько 27000,00 грн. Бюджет з чоловіком вони мали спільний, спільно приймали рішення по купівлі всього майна і земельної ділянки в тому числі. У 1983 р. вона отримала квартиру. Квартиру в АДРЕСА_6 була придбана нею за особисті збереження після продажу батьківської хати. Протягом всього часу вона постійно працювала, лише при реорганізації підприємства, вона протягом 7 місяців перебувала на обліку як безробітня. У чоловіка був автомобіль "Волга", через рік вони купили Фольксваген "Джетта", далі продали її і купили Хюндай "Туксон". Коли чоловік їхав з с. Порадівка у смт. Чабани, то подзвонив її і сказав, що погано себе почуває і вона викликала йому швидку допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що позивач постійно проживала зі ОСОБА_6 однією сім'єю, що підтверджується також і фото за різні роки. За спільні кошти вони придбали майно: земельні ділянки, автомобілі та причеп, будували будинок. Квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачкою за власні кошти та подарована покійному.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, судом повідомлявся належно.

Відповідач ОСОБА_3 (що є також представником ОСОБА_5.), та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві та інших письмових заявах по суті позову.

При цьому ОСОБА_3 суду показав, що він та ОСОБА_5 є дітьми померлого ОСОБА_6 Їх батько перебував з матір'ю в зареєстрованому шлюбі, проживали в м. Боярка у 2-х кімнатній квартирі. Батько часто був на заробітках на Півночі і мати теж, прожили у шлюбі 11 років з 1983 р. по 1994 р. Вони з братом під час від'їзду батьків на Північ жили у бабусі. потім батьки розлучились. Їхня мама розміняла квартиру і вони проживали у половині будинку у м. Буча, відносини з батьком були теплі, він перевівся в м. Гостомель на роботу. Батько піклувався про них, купував речі, влаштував на роботу. Коли він (ОСОБА_3) після одруження робив прибудову у м. Буча, батько допомагав йому. В 2008 р. батько придбав в с.Порадівка земельну ділянку і почав будувати будинок. Вони з братом йому допомагали, садили сад. Батько розраховувався по боргам брата, оскільки той пив. Коли помер батько, про смерть йому повідомила позивачка, яка йому була відома, як колега по роботі. В похованні допомагали співробітники батька. Свідоцтво про смерть батька він отримував сам. Всі речі в морг передавав через позивачку. Після смерті батька він забрав його собаку. Вказує, що батько дуже кохав їх маму і хотів помиритися. Зазначив, що ніколи позивачку не бачив, а коли вставляв вікна у будинку батька, два рази, вона проходила повз, то батько сказав, що це його знайома. Батько розповідав про інших жінок. Батько все майно придбав сам, оскільки працював на високих посадах, був акціонером. отримував чималі дивіденди - 1000 доларів США, мав землю, неофіційно працював. Прізвище ОСОБА_6 він змінив на прізвище дружини - ОСОБА_4, оскільки в школі його дражнили.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що свідоцтво про смерть отримував відповідач - ОСОБА_3. Позивач не проживала з покійним ОСОБА_6 Позовні вимоги є некоректними, докази, надані позивачем, є неналежними, позивач хоче скористатитсь ситуацією. Позивач не згадала про собаку, у якої є документи. Особистих речей позивачки в помешканні покійного не залишилось. Позивач з покійним ніякого майна не придбавала, автомобіль "Волга" був особистою власністю померлого, від продажу в подальшому якого і придбали автомобіль Хюндай "Туксон". Квартира в смт. Чабанах є подарованою, договір дарування не визнаний недійсним. Батько відповідачів опікувався своєю матір'ю та хворим братом і дітьми. Будівництво у с. Порадівка не закінчено і на момент смерті покійного. Позивач була лише колегою по роботі. Надані фото не підтверджують факту спільного проживання позивачки та покійного.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, приходить до наступних висновків.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 р. в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, у віці 53 р. помер ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , виданим 29.08.2016 р. виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.5 т.1).

Позивач ОСОБА_1, 18.05.1995 р. розірвала шлюб з ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_11 виданим 12.05.2000 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 204 (а.с.221 т.1).

12.05.2000 р. ОСОБА_7, змінила прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені та по батькові НОМЕР_12 виданим 12.05.2000 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 43 (а.с.221 т.1).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_13, виданого 22.07.1997 р. Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області, 27.10.1994 р. ОСОБА_6 розірвав шлюб з громадянкою ОСОБА_15, актовий запис № 164 (а.с.220 т.1).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено і жодним належним і допустимим доказом не спростовано, що, починаючи з травня 1995 р., та до дня смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ні позивач, ні ОСОБА_6 в зареєстрованих шлюбах з іншимим особами не перебували.

Судом допитано свідків зі сторони позивача.

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 суду показав, що позивач є його знайомою, з якою познайомились у її сестри. Потім вони познайомились з померлим ОСОБА_6 Коли вони купили землю, то брали у нього світло і воду. Будувались від нього через одну хату. Вони дружили сім'ями, він зі ОСОБА_6, а його дружина з позивачкою. ОСОБА_6 казав, що це його дружина. Коли будували будинок, позивач варила робочим їсти, садила дерева. До них він з дружиною приїздив у гості в м. Київ, про похорон не знали, бо були на роботі. ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_11 він в с. Порадівка не бачив, він прийшов пізніше і запропонував пом'янути батька. Про смерть д. Вови він дізнався від позивача - т.ОСОБА_12. Коли вставляли вікна в будинку ОСОБА_11, він був на морі, тому не знає, хто це робив. Будівництво розпочалось у 2008 р. і у нього брали світло. Потім д. ОСОБА_9 ставив стовпа окремо в подвір'ї, огорожу поставилии потім, коли побудували будинок. Будівництво почали з фундаменту, побудували коробку будинку, потім викопали криницю і каналізацію. Будівництвом займались робочі з м. Димер які жили у нього, також у нього зберігались будматеріали. Йому відомо, що т. ОСОБА_17 продала т. ОСОБА_12 і д. Володі землю під забудову, продавала весь город, проте вони купили половину. На свята вони сім'ями разом зустрічались. Взимку д. ОСОБА_9 приїздив в с. Порадівка на вихідні і жив в кімнаті, де є обігрівач. Також у них була собака Жуля, яку д. ОСОБА_9 подарував т.ОСОБА_12 на День народження. Вказав, що часто приїжджав до них в гості, бо у них проживала його дочка, яка навчалась в училищі в м. Києві.

Свідок ОСОБА_18, що проживає в АДРЕСА_21, суду показала, що вона є сусідкою і подругою позивача - ОСОБА_12. Знає її з 1995 р. Коли вони приходили до них, то була ОСОБА_1 і ОСОБА_9, жили як сім'я. Були розмови, що вони хочуть мати заміський будинок, вони ходили до них на Дні народження. Вони брали її на базар. В с.Порадівку вона не їздила, а на похороні була. Їй зателефонувала сусідка позивачки. На похороні бачила відповідача і на 40 днів в кафе її запрошувала ОСОБА_1. Вона не допомагала позивачці в організації похорон. Бачила відповідача на поминках - 40 днів в кафе, були люди, дату не пам'ятає. Була на річниці на поминках в с.Новосілки. З чоловіком давали гроші на похорон - 200 грн. ОСОБА_9 вдягався гарно і одяг у нього був. ОСОБА_12 розповіла, що віддала сину одяг ОСОБА_9. Вони самі проживали в Новосілках кожень день, а на вихідні їздили в с.Порадівка. ОСОБА_12 пригощала їх овочами з с. Порадівки. ОСОБА_20 хоронила ОСОБА_9, тому вони давали гроші на похорон саме їй. На похоронах були родичі і був син ОСОБА_14. На рік відповідача в Новосілках не було, були родичі ОСОБА_9. Вона бачила сина в церкві, родичі були. Коли в Новосілках вона заходила до них, то був його одяг, тапочки, халат. ОСОБА_21 працював, щось пов'язано з газом, він сам їздив на автомобілі.

Допитана судом свідок ОСОБА_22 суду показала, що її покійний двоюрідний брат ОСОБА_6 проживав 20 років з ОСОБА_1 Вони часто з чоловіком були у них в гостях у с. Порадівці, де вони будували будинок і в с. Новосілках. Знає, що вони будували будинок. ОСОБА_1 приїжджала з братом. Знає ОСОБА_1 з 1994-1995 років. Їй брат ОСОБА_9 представив ОСОБА_1, як свою дружину. Про те, що він помер, їй повідомила ОСОБА_1 Брат говорив, що сини з ним спілкуються, коли їм потрібні гроші. Син навіть вінка на похорон батьку не купив, купляла все ОСОБА_1 Відповідач був на похороні баби, хоронили бабу, тобто її тітку, ОСОБА_6 і ОСОБА_1 Вона знала ОСОБА_6 і ОСОБА_1 - як чоловіка та жінку. Знала, що вони жили без реєстрації шлюбу. Вони разом проживали, будували будинок і разом відпочивали і їздили на море. У неї особисто не має фото, а взагалі вони разом фотографувалися з ОСОБА_1 Хоронили брата на Борщагівці. Вона давала гроші на поховання, платила гроші в церкві. Була її мама на похороні. Вона не пам'ятає, з якого телефона дзвонила її ОСОБА_1 і повідомляла про смерть ОСОБА_6. Біля їх будинку було підприємство, де вирощували гриби. Брат помер раптово, він хворів, мав підвищений цукор та тиск. Її чоловік лікар і допомагав брату, коли той хворів.

Свідок ОСОБА_23, що зареєстрована і проживає в АДРЕСА_22 суду показала, що з ОСОБА_1 знайома давно, вони а саме ОСОБА_1 і ОСОБА_6 у 2008 р. у неї купили 10 соток землі, бо у неї було багато землі і через діва роки вони почали будувати будинок. Вони часто спілкувалися, бо у неї помер чоловік і їй добре було з ними спілкуватися, що вони знаходилися поруч. Вона часто до них ходила пити чай, це була порядна сім'я і ОСОБА_12 була порядною дружиною. Потім сталося горе, помер ОСОБА_6 раптово. Йому стало погано і він поїхав до ОСОБА_12. Через два дні її зателефонувала невістка ОСОБА_49 і сказала, що ОСОБА_9 помер. Вони хоронили ОСОБА_6 і до труни підійшов молодий чоловік, вона запитала, хто це і їй сказали, що це син покійного, але вона жодного разу його не бачила в с.Порадівці. Це була хороша сім'я і вони разом будували будинок. За продаж землі ОСОБА_1 і ОСОБА_6 разом їй віддавали гроші. Будівельні матеріали вони зберігали у неї. На четвертий день після похорон син хотів заварити хвіртку, щоб ОСОБА_1 не заходила, але після їх розмови з ним він сказав, що його "підставили". ОСОБА_1 і ОСОБА_6 приїжджали кожні вихідні. Бюджет у них був спільний. Вона знала, що у ОСОБА_6 були діти. Купили у неї землю, але по документах земля була сина. ОСОБА_1 - двоюрідна сестра їх невістки ОСОБА_46. ОСОБА_12 ОСОБА_1 знає біля 20 років, а ОСОБА_6 - з 2006 р., вони у неї жили на квартирі, бо було вже холодно, а вони будувалися. В с. Порадівка проживає з 90-х років, приїхала з Грузії. Садила сад ОСОБА_1, а вона їм допомагала носити воду. Вона постійно жила в с. Порадівці.

Свідок ОСОБА_24, що зареєстрована і проживає в АДРЕСА_23 суду показала, що ОСОБА_1 це дружина її покійного брата ОСОБА_6, а ОСОБА_3 - син її покійного брата. Вони з братом жили в одному будинку на Теремках в м. Києві в 1977-1978 роках. ОСОБА_1 знає з 1995 р., брат їх познайомив. Вони з Теремків переїхали в с.Новосілки в 1999 р. Вони зустрічалися на святах, вони приїжджали разом. Коли померла мама ОСОБА_9, то її ховали ОСОБА_1 і ОСОБА_6 Вона бачила ОСОБА_3 останній раз на похороні бабусі. Була на похороні ОСОБА_9, хоронила його ОСОБА_1. ОСОБА_14 був на похороні і в кафе, коли поминали ОСОБА_9. Вона не була в с.Порадівці. Вони будували будинок, щоб там жити. ОСОБА_25 племінниця її батька ОСОБА_26, вона не рідна його дочка. ЇЇ мама вийшла заміж коли їй було 5 років. Коли ОСОБА_9 жив з матір'ю ОСОБА_3, вони спілкувалися, а потім батьки ОСОБА_14 розлучилися.

Свідок ОСОБА_27, що зареєстрована і проживає в АДРЕСА_23 суду показала, що вона проживає з 1978 р. по вул. АДРЕСА_3, їм дали квартиру, а в 1981 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_27. Познайомилася з ОСОБА_1 в 1995 р. і знала ОСОБА_9 з дитинства. Він представив ОСОБА_1 як дружину. Вони проживали там разом років три, а потім вони переїхали в с. Новосілки. Після 1998 р. приїхав брат з місць позбавлення волі з дружиною і тоді він з ОСОБА_1 переїхав. В село приїжджали до матері, а коли померла мама ОСОБА_9, то хоронили її ОСОБА_12 і ОСОБА_9. Вона ніколи онуків не бачила, вони приїхали на похорон бабусі, як гості, ховали бабусю ОСОБА_9 і ОСОБА_12. Коли він помер, то хоронила його ОСОБА_1, вони допомагали ховати. ОСОБА_14 вона не бачила, ОСОБА_28 була на похороні ОСОБА_9. ОСОБА_41 - це дружина брата ОСОБА_29. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_9 і була на похороні матері ОСОБА_21, бо це була її свекруха. Вони часто їздили разом на свята, а ОСОБА_3 вона не бачила, він і ОСОБА_5 ніколи не приїжджали. ОСОБА_6 і ОСОБА_1 будували будинок, щоб жити, йому дуже подобалося на природі. Вони разом жили з ОСОБА_1 і гроші мали спільні. Свекруха ОСОБА_30 поважала, вона була задоволена ОСОБА_30. Вона допомагала грошима на похорон ОСОБА_9, в морг не їздила. Не знає, чи купували йому одяг. ОСОБА_31 був у бабусі. Про смерть ОСОБА_6 їй повідомила ОСОБА_1 по телефону. Знає, що коли ОСОБА_6 помер, то діагноз йому був поставлений. Вона давала ОСОБА_1 гроші на похорони, оскільки вона з ним проживала. ОСОБА_5 приїжджав до бабусі на декілька днів, а не постійно проживав. ЇЇ зять ОСОБА_47 переганяв машину ОСОБА_6 в гараж з Чабанів, щоб машина не стояла під будинком. Знає, що ОСОБА_9 був в с.Порадівці, йому стало погано, він їхав на Київ, викликали швидку і його забрали в Боярку в лікарню. Ключі від машини давала ОСОБА_1, бо вона його відправляла в лікарню. Сина не могли взагалі знайти. Вона з ОСОБА_1 їздила дітям купувати одяг - ОСОБА_31 і ОСОБА_5. Не знає, чи ОСОБА_31 давав на похорон допомогу, знає, що ОСОБА_12 купувала вінок для ОСОБА_9 від сина ОСОБА_14. Їй зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила про смерть ОСОБА_6.

Також судом допитані свідки сторони відповідача.

Допитаний судом свідок ОСОБА_32 суду показав, що зі ОСОБА_6 вони познайомилися, коли він крив дах у газконторі, а ОСОБА_6 там працював. ОСОБА_6 познайомив його з сином. Він приїхав до ОСОБА_32, бо тий будувався і він йому робив дах в Бучі. ОСОБА_6 побачив його роботу і запросив його на своє будівництво. Він з бригадою з 4-х чоловік почали з фундамента будувати будинок. Це було в с.Порадівка в 2012-2013 роках. Робили роботи поступово і завершили в кінці 2013 р. Були плани утеплити будинок, але у них не було таких спеціалістів. Цеглою будинок не обкладали, вже була інша бригада. Коли заливали фундамент, то криниці не було. Електроенергію брали від підприємства, яке було за парканом, там вирощували гриби. ОСОБА_9 купувавв матеріали і він купував матеріали. З собою брали харчі і їли. Син приїжджав і допомагав ставити вікна. Інструмент він возив з собою. Матеріали привозили і ставили на участку. Вони зрізали дерева, а ОСОБА_6 приїжджав і доглядав за деревами. Ніхто більше не допомагав будуватися. Не знав, чи у ОСОБА_6 була дружина. Йому на роботі сказали, що ОСОБА_6 помер. Почав ОСОБА_6 будувати будинок з літа. Харчі вони брали з собою і готували на місці. Кожен день їздили з Димера і працювали до вечора. Було 4 чоловіка з Димера. У них був вихідний в неділю і по святах не працювали. Він не знав по призвіщу ОСОБА_32. ОСОБА_14 допомагав і вставляв вікна, потім переробляв. ОСОБА_6 кожен день приїздив на будівництво після роботи. Не знає, хто копав криницю. Він не бачив, як ставили стовп і підключали електроенергію. Він заходив в гості на склад, де працював ОСОБА_6. ОСОБА_6 приїжджав з ОСОБА_1 на будівництво будинку і представив її по імені та по батькові. Бачив її декілька разів. Він не представляв її як дружину, вони просто обідали. Не кожну суботу вони варили їжу, а декілька разів ОСОБА_33 накривав стіл. Під час будівництва він пригощав ОСОБА_1 своєю домашньою їжею і вона говорила, що їжа добра. Там не було на чому готувати.

Свідок ОСОБА_34, що зареєстрована і проживає в АДРЕСА_25, суду показала, що зі ОСОБА_6 вони познайомилися років 5 назад, він брав молоко у них 2 рази в тиждень, міг зателефонувати і замовити. Підвозив її на машині. Вона живуть по сусідству. Весь час ОСОБА_6 був один. Привозив будівельний матеріал. ОСОБА_14 приїздив на будівництво будинку, але вона більше спілкувалася з його дружиною ОСОБА_48. Про свою дружину ОСОБА_6 ніколи не розповідав. Літом він часто був, а взимку рідко, оскільки на той час не було можливості там жити. ОСОБА_35 вона бачила декілька разів у сусідки т.ОСОБА_36 без ОСОБА_6. Її будинок по тій самій вулиці по цій стороні, огорожу мають усі. Вона бачила ОСОБА_6 самого. Вона працювала на пошті поштаркою, розносила пошту. Робочий день у неї субота, вівторок, четвер в с.Руліків і Порадівка. У неї 3 корови і череду пасе почергово. Вона ОСОБА_3 не знає. ОСОБА_14 до неї приходив за молоком. Півроку не тримає вже корови. Не знає призвіще ОСОБА_48. Знала дядю ОСОБА_33, але призвіще його не знала. ОСОБА_14 влітку сім'єю проживав в будинку. Років 4 тому познайомилися з ОСОБА_3. ОСОБА_37 підвозив її на машині "Хонда". В будинку постелена світла плитка, але вона не дуже дивилася. ОСОБА_1 вона бачила тільки у тьоті ОСОБА_17. Не бачила ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6.

ОСОБА_28 суду показала, що 08.05.1998 р. вона одружилася з ОСОБА_29. З червня 1999 р. по 31.12.2010 р. проживали на АДРЕСА_3. Крім цього там проживав її чоловік, його брат ОСОБА_6 і мати ОСОБА_38. ОСОБА_9 жив недовго, бо в 2001 р. він перейшов жити на Чабани, але кожного дня телефонував. Її покійний чоловік був алкоголік, а ОСОБА_37 був ловеласом, любив жінок. Він проживав в окремій кімнаті. ОСОБА_9 проживав в однокімнатній квартирі і проживав сам. Видно було, що оселя самотнього чоловіка, коли вони дзвонили на стаціонарний ьелефон, то слухавку завжди знімав він. ОСОБА_21 був суворий і до неї не було особливої поваги. Він ховав матір і допомагав їй, приїжджав сам на хрестини, це було в серпні 2002 р. Він сам їздив на хрестини свого онука, вона не їздила, він розповідав. За саме будівництво в с.Порадівка їй не відомо, бо вона вже не проживала в квартирі, але він запрошував її дочку на новосілля. Ніяких жінок вона не бачила. Вона доглядала за свекрухою, але допомагав ОСОБА_6 фінансово. ОСОБА_39 підтримував і її чоловіка. ОСОБА_40 приводив якусь жінку. Також знайомив з ОСОБА_20, говорив, що це ОСОБА_20, колега. Вона була на похороні ОСОБА_40, їй телефонував її чоловік. Вона з дочкою їздила на похорон, там були його сини. З моргу ОСОБА_40 відвезли на цвинтар. Вона бачила, в чому був одягнений ОСОБА_40, він був у білій сорочці і в сірому костюмі, несильно поношеному. Поховання було в 13.00, а в церкві були на 12.00 год. Всі люди давали гроші на похорон ОСОБА_6. В церкві платила за відспівування за службу ОСОБА_41 Вона була на обіді в Чабанах, були ОСОБА_3 з сім'єю і ОСОБА_5. Конфліктів на обіді не було. ОСОБА_1 сказала, що квартира в Чабанах її, а все інше - побачить, кому що. Всі документи ОСОБА_1 забрала. Викликали поліцію, щоб забрати документи. Був земельний пай у свекрухи і підходив ОСОБА_26 і вимагав цей пай в с.Рогізне Сквирського р-ну у ОСОБА_3 на поминках. Їй відомий номер телефона ОСОБА_6 - НОМЕР_14. ОСОБА_21 говорив, що купив у алкоголіка квартиру і оформив на ОСОБА_1 Чому не на себе він оформив - вона не знає. Він не називав її дружиною, відносини у них були, але до 2001 р. проживав він на АДРЕСА_3 до 2010 р. Будівництва не було, тільки земельна ділянка. Свекруха померла вдома, вона працювала на той час, графік був з 8-00 до 18-00 год. Її чоловік на той час не працював. Познайомилися з ОСОБА_1 на весіллі в 1998 р. Приїздили ОСОБА_6, ОСОБА_20, свекруха і подруга. ОСОБА_42 сказала, що позивач проживає з ОСОБА_6 на АДРЕСА_3. Вона з ОСОБА_43 не спілкуваляся, іноді приїзжали в лікарню до свекрухи. Їздили разом з ОСОБА_37 і ОСОБА_1 в Місхор. На фото є вона, ОСОБА_20, т. ОСОБА_41, рік не пам'ятає. Вона була у позивача в гостях в 2007 р., була за столом, разом зустрічали Новий Рік. Вона бачила, що він заїжджав за ОСОБА_20. Вона давала ОСОБА_20 на похорон гроші, бо та займалась похороном із синами. Останні два роки ОСОБА_29 був в лікарні. Обробляли город в с. Порадівка вона і дочка, ОСОБА_20 підказувала, де сіяти. ОСОБА_21 брав машину на Теремках, забирав їх з дочкою і вони їхали в Новосілки. Він сам говорив, що живе на Чабанах і вони могли в любий час подзвонити йому. Вона знає ОСОБА_20 з 1998 р. ОСОБА_37 не представляв її своєю дружиною. У них бюджети були окремо, вони жили окремо, у них були любовні стосунки. Коли він привозив її в с.Порадівку, то вони знали, що у них стосунки.

Свідок ОСОБА_44, що зареєсрована і проживає в АДРЕСА_29, суду показала, що АДРЕСА_7 в смт. Чабани вона проживає з 1976 р., має реєстрацію і постійно проживає. ОСОБА_6 знає давно, він був її сусідом, він помер, а бачила його років 12. Вона працювала на Теремках в поліклініці медсестрою. Він звертався до лікаря хірурга в їх поліклініку. На Чабанах він жив сам, а потім у нього була жіночка ОСОБА_19, це не позивач. До його смерті за півтора року вона у нього жила. Коли він проживав, то їздив на машині, був забезпечений і самодостатній, впевнений в собі. Вона була один раз у нього в квартирі, бо його затопили і вони йому допомагали прибирати квартиру в 2002-2003 роках. Її на похорон не запрошували, потім вона дізналась, що він помер. Вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1989 р. і до цих пір, народилася в м.Народичі, Житомирської області. Власником квартири є її мама і вони проживають всі разом. Вона медсестра і працювала по змінах раніше, а зараз кожен день. Знала ОСОБА_6 візуально, а по імені і по батькові не знала. По людині було видно, що він не пиячив. Він проживав в квартирі №11. ОСОБА_19, вона працювала продавцем в магазині. Бачила, що ОСОБА_19 там живе, бачила її вранці і ввечері. Вона приходила ввечері, а зранку йшла. Останнім часом вона працює з 8 год. ранку до 16-00 год. з 2006 р. Бачила ОСОБА_38 з 2002 р. Приходив до неї ОСОБА_3 і запитував, як батько жив і з ким. Він обходив всіх сусідів. Машину ОСОБА_6 ставив біля під'їзду. До 2000 р. він звертався в поліклініку на Чабанах. ОСОБА_19 спочатку ховалася, що ходить до нього, а потім у ходила відкрито. ОСОБА_19 раніше працювала в магазині продавцем, а потім магазин закрили і пізніше вона побачила, що вона ходить до її сусіда. Вона весь час знаходиться на кухні, бо у неї велика сім'я. ОСОБА_14 прийшов до неї через місяць після смерті батька. Не завжди ОСОБА_6 їздив на машині. З 2001 р. по 2003 р. вона була у декретній відпустці і не працювала.У них домофон, як ОСОБА_19 відкривала двері квартири, вона не знає. Від домофону у ОСОБА_19 був ключ. Могла бачити ОСОБА_6 через день, пару разів на тиждень, могла не бачитии його місяць.

Аналізуючи покази свідків, судом приймаються покази свідків сторони позивача, які є близькими родичами померлого ОСОБА_6 та сусідами, які перебували в дружніх та товариських стосунках. Зазначені покази спростовують в повній мірі показання, надані свідками ОСОБА_32, ОСОБА_34, які не були ні родичами, ні друзями померлого ОСОБА_6 і тому могли бути не обізнаними про подробиці його особистого життя. Що стосується показань ОСОБА_28, то останні не заперечують, а навпаки підтверджують існування спільного подружнього життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Судом не беруться до уваги показання ОСОБА_44, оскільки вони не узгоджуються з показаннями жодних свідків та сторін у справі, а тому до уваги не приймаються.

Також, під час судового розгляду судом в присутності сторін були оглянуті оригінали фотокарток, виконаних в період з 1995 р. по 2016 р., на яких зображені позивач та ОСОБА_45, що не заперечується відповідачем. Із огляду вказаних доказів, судом встановлені обставини спільного відпочинку позивача та ОСОБА_45 на морі, у друзів, родичів, встановлено близькість стосунків, оскільки на вказаних зображеннях позивач зі ОСОБА_45 разом проводять дозвілля, відвідують друзів, родичів, обіймаються, танцюють, що притаманно особам, які перебувають в близьких стосунках, подружжю (а.с.67-76, 203-209 т.1).

Надані відповідачем в якості заперечень фотознімки ОСОБА_6 без зображення ОСОБА_1 (а.с.67-68 т.2) жодним чином не спростовують фактів, встановлених судом, оскільки є цілком можливим і нормальним явищем фотографуватися з іншими родичам та знайомими без своєї цивільної дружини. Крім того, вказані світлини не містять зображень ОСОБА_6 з будь-якою іншою жінкою в обставинах, що вказують на близькість стосунків.

Крім того, відповідно до довідки № 61 від 20.03.2017 р., виданої Порадівською сільською радою Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 з 2008 р. проживала разом зі ОСОБА_6 та вела спільне господарство, а також була разом придбана земельна ділянка та побудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, платником за використані комунальні послуги по опаленню і комунальним послугам; рахунками за постачання електроенергії, за адресою: АДРЕСА_8, яка на праві власності належала ОСОБА_6, є ОСОБА_7, договори про постачання електроенергії; забезпечення опалення та надання комунальних послуг також укладені в 2000 р. з ОСОБА_7 і не змінювались до смерті ОСОБА_6 (а.с.226-228 т.1, а.с.1-84 т.3, 187-194 т.2).

Крім того, факт спільного проживання позивача зі ОСОБА_6 стверджується також із показаннями відповідача ОСОБА_3, який під час підготовчого судового засідання показав, що дійсно позивач жила з його батьком, з обставин , викладених в поясненнях на позов та відзиві на позов, де відповідач зазначає, що саме ОСОБА_1 повідомила їм про смерть батька, що вона забрала з його дому правовстановлюючі документи на його майно - що вказує на те, що вона мала беззаперечний та безперешкодний доступ до його жила, володіла інформацією про його фізичний стан, саме вона, а не відповідачі, як діти померлого, займалась лікуванням і похованням ОСОБА_6

Також, із змісту матеріалів перевірки Голосіївського управління поліції ЄО №58711 від 31.08.2016 р., зокрема висновку від 07.09.2016 р., рапорту від 31.08.2016 р. та довідки Голосіївського управління поліції від 31.08.2016 р. вбачається, що ОСОБА_11 звертався до поліції з заявою про те, що ОСОБА_1 - співмешканка його батька, заволоділа документами на майно його померлого батька ОСОБА_6 Після проведення перевірки, в телефонній розмові ОСОБА_11 повідомив, що всі спірні питання вирішуватиме зі співмешканкою його батька мирним шляхом, або в судовому порядку (а.с.240-244 т.2).

Тобто, звертаючись до поліції з заявою, сам ОСОБА_11 зазначав про ОСОБА_1 як про співмешканку його покійного батька.

Всі в сукупності об'єктивні і суб'єктивні факти дають підстави суду безсумнівно стверджувати, що дійсно в період з 19.05.1995 р. до 28.08.2016 р. позивач перебувала фактичних шлюбних стосунках зі ОСОБА_6, проживала з ним однією сім'єю.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, внаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, між позивачем як ОСОБА_7, та ОСОБА_6 в період з 19.05.1995 р. та до 11.05.2000 р. і між позивачем як ОСОБА_1, та ОСОБА_6 в період з 12.05.2000 р. до 31.12.2003 р. включно - суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, установлюючи факт спільного проживання до 1.01.2004 р., слід враховувати, що СК набрав чинності з 01.01.2004 р. та зворотної сили не має, а тому положення ст.74 кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Нормами Кодексу про шлюб та сім'ю не передбачалося встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу й виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають разом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 р. № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Потоженнями ч.2 ст. 112 ЦК Української РСР 1963 р. визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до правової позиції ВСУ від 25.12.2013 у справі №6-135 цс/13 майно, набуте до 01.01.2004 р. під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: воно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід уважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких одержано спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення спільного господарства, побуту та формування бюджету).

У зв'язку із цим судам під час вирішення спору щодо поділу майна, нажитого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане внаслідок спільної праці. Саме перебування практично у шлюбних відносинах без установлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Як вбачається з зібраних у справі доказів, позивач, як і ОСОБА_6,мала постійне місце роботи та стабільний заробіток протягом всього часу спільного проживання зі ОСОБА_6, що стверджується копією трудової книжки ОСОБА_1, довідкою НУБіПУ від 06.03.2018 р. про перебування її на посаді завідувача гуртожитку з 01.06.2002 р. по час видачі довідки (а.с.214-2018 т.1), відомостями з ДФС про доходи ОСОБА_1 (а.с.131-133 т. 3) та матеріалами про трудову діяльність ОСОБА_6 (а.с.235250 т.1, а.с.1-7 т.2).

Факт ведення спільного господарства та спільної праці також стверджується довідкою Порадівської селищної ради від 20.03.2017 р. (а.с.219 т.1), оплатою саме від імені ОСОБА_1 комунальних платежів, а оформлення на її ім'я договорів з комунальними службами за адресою: АДРЕСА_8 (а.с.226-228 т.1, а.с.1-84 т.3, 187-194 т.2), показами свідків з боку позивача, які були очевидцями не лише спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як однієї сім'ї, а й наявності спільного бюджету, прав та обов'язків, придбання майна.

Також суд приймає до уваги як доказ спільного господарювання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебування вільному володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 всіх оригіналів правовстановлюючих документів не лише на спільно придбане майно, а й на майно, що було особистою власністю ОСОБА_6, що підтверджується долученим до справи актом приймання - передачі документів та речей від 16.09.2016 р., укладеним між позивачем та ОСОБА_29; актом приймання-передачі від 03.09.2016 р., за яким ОСОБА_11 позивачем було передано в задовільному стані технічний паспорт на автомобіль та причіп, а також ключі від автомобіля, придбаного позивачем та ОСОБА_6 за спільні кошти (а.с.233 т.1).

Як зазначає позивач, будівництво житлового будинку АДРЕСА_10 що зайняло досить тривалий час, а саме з 17.07.2008 р. моменту купівлі земельної ділянки та до 2014 р., відповідно і потребувало значних спільних капіталовкладень, спільної праці, яка, з боку позивача виявлялася у приготуванні їжі для будівельників та наданні посильної для неї фізичної допомоги.

Вищезазначені докази на думку суду є достатніми у своїй сукупності для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, внаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у період з 18.05.1995 р. до 28.08.2016 р.

Щодо обсягу спільного майна, набутого до 01.01.2004 р., та правового врегулювання вказаних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 р. № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності".

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 р. визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від

22.12.1995 р. № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої

статті 17 Закону України "Про власність" вважається правильно застосованим.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст. 177 ЦК об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери.

Згідно зі ст. 6 Закону України від 23.02.2006 р. N 3480-IV "Про цінні папери та фондовий ринок"акція є іменним цінним папером, який посвідчує майнові права його власника (акціонера) щодо акціонерного товариства, а також немайнові права, передбачені законодавчими актами, що регулюють питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств. Акції можуть бути об'єктом права спільної сумісної власності і предметом поділу між подружжям, якщо вони були придбані за їх спільні кошти (Постанова Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р.).

Так, в 2003 р., за спільні кошти позивача та ОСОБА_6, ним було придбано акції ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.), на загальну суму 410000 грн. що, з урахуванням положень про об'єкти цивільних прав цивільного кодексу чинного на момент виникнення правовідносин, підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя та поділу в рівних частинах (Конституційний Суд; Рішення від 19.09.2012 № 17-рп/2012) (а.с.231-232 т.1).

Щодо визнання майна, набутого в період з 01.01.2004 р. по 28.08.2016 р. спільною сумісною власністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України, поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, регулюється ст. 74 СК України.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України (у редакції, яка була чинною до 22.12.2006 р.), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до статті 74 СК України (у редакції Закону України від 22.12.2006 р. № 524-V), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснює, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно (постанова ВСУ № 6-93цс14 від 01.10.2014 р.).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частка чоловіка (дружини) у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, виключається зі спадкової маси, що підтверджено позицією Верховного Суду України, як суду касаційної інстанції, в ухвалі від 19 травня 2010 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 28 жовтня й 02 грудня 2015 р.).

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (ч.1 ст. 70 СК України).

Судом встановлено обсяг майна, придбаного за період проживання з 01.01. 2004 р. до ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю без шлюбу: - автомобіль марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, придбаний, згідно рахунку-фактурі та квитанції № 85311502, 15.10.2007 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5); земельна ділянка площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбана 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4); причіп бортовий марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідотцво про реєстрацію серії НОМЕР_6); житловий будинок з мансардою, розташований за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.).

Оскільки під час судового розгляду не було встановлено наявність зареєстрованого шлюбу ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_6 з іншими особами, а також відсутність письмових домовленостей щодо поділу набутого разом майна, вищезазначене майно, що набуте ними за час спільного проживання в період з 01.01.2004 р. до 28.08.2016 р., є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6, а тому підлягає поділу та визнанню за ОСОБА_1 права власності на Ѕ його частину.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Оскільки, автомобіль та причіп, що є спільною сумісною власністю подружжя, є неподільними речами і перебувають у власності і користуванні ОСОБА_3, а позивач надає згоду на отримання компенсації вартості Ѕ частини вказаного майна, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з ОСОБА_3 136520 грн. в якості компенсації Ѕ частини вартості рухомого майна.

При цьому судом вважається не обґрунтованим, не доведеними достатніми і належними доказами вимоги позивача про визнання спільною сумісною власністю квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та визнання за нею права власності на Ѕ її частину, оскільки вказана квартира набута ОСОБА_6 на підставі договору дарування, а тому не є об'єктом спільної сумісної власності. Також позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували істотне збільшення її вартості внаслідок її трудових та грошових затрат. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_6, в тому числі і на момент його смерті, позивач вважаєься такою, що прийняла спадщину, так як не заявила про відмову від неї.

При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч. 1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19.09.2012 р.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом як спадкоємців першої черги на підставі ст. 1261 ЦК.

Проте, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Як встановлено судом із зібраних у справі доказів та показань свідків, позивач здійснювала всі вищезазначені дії протяго всього часу проживання з ОСОБА_6, опікувалась ним під час хвороби, турбувалась про нього протягом життя - прибирала, готувала, тощо, особисті кошти вкладала для забезпечення в тому числі і його умов життєдіяльності.

За таких обставин суд вважає наявними підстави зміни черговості одержання права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6 та надання позивачу, спадкоємиці четвертої черги, право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги в рівних частинах до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6.

Обсяг набутого спільно майна та його вартість стверджується матеріалами справи.

Як встановлено судом і стверджується матеріалами витребуваної судом спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. 13.07.2017 р. та 16.01.2018 р. видано на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та є спільним сумісним майном, та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що входить до складу спадщини. А також здійснено державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що отримані відповідачами свідоцтва про право на спадщину охоплюють майно, частка якого на праві спільної сумісної власності належить позивачу, а також змінено коло спадкоємців майна померлого ОСОБА_6, суд вважає за необхідне визнати свідоцтва про право на спадщину недійсними та їх скасувати, а також, як наслідок скасувати державну реєстрації прав на нерухоме майно за відповідачами.

Щодо витрат на спадкування суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Відповідно до ст. 8 Закон України, "Про поховання та похоронну справу", організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері житлово-комунальної політики України, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері житлово-комунальної політики України в межах своєї компетенції: затверджує необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення.

Згідно до "Примірного договору замовлення на організацію та проведення поховання" закріпленого Наказом|Переліком, Державного комітету з питань житлово-комунального господарства "Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення" до необхідних послуг віднесено: вид поховання та розмір могили.

Також, відповідно до п. 24 Постанова Пленум Верховного Суду України, "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", до витрат на поховання, ще включено ритуальні послуги та обряди, з чого суд робить висновок, що до переліку витрат на поховання відносяться: організація та проведення поховання померлого (вид поховання, розмір могили) та ритуальні послуги та обряди.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6 помер у стаціонарі Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 371 від 29.08.2016 року. Причина смерті - аневризма черевного відділу аорти, що розшаровується. Розрив аневризми черервного відділу аорти (а.с.222 т.1).

Тіло ОСОБА_6 отримано позивачем 30.08.2016 р., що підтверджується копією з ф. № 15 журналу надходження та видачі трупів патологоанатомічного відділення ЦРЛ Києво-Святошинського району (а.с.223-224 т.1)

30.08.2016 р. між ОСОБА_1 та ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» укладено договір-замовлення № 4.1552П на організацію та проведення поховання померлого ОСОБА_6, та здійснено оплату в розмірі 708,23 грн., придбано домовину, покривала, прохідну та інші ритуальні речі, необхідні для поховання ОСОБА_6 на загальну суму 11850 грн., а також закупляла продукти харчуваня для проведення поминального обіду та поминок (а.с. 6, 147,148 т.1).

Загальний розмір витрат на поховання складає 14698,23 грн., які підлягають поділу на трьох спадкоємців першої черги, тому стягненню з кожного з відповідачів підлягає 1/3 частина від вказаної суми, а саме по 4899,41 грн.

Що стосується розміру витрат на лікування ОСОБА_6, які позивач просить стягнути з відповідачів у відповідних частках, то суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження призначення лікарем ліків, що придбала позивач, а оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Також, у зв'язку із частковим задоволенням позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати щодо задоволених позовних вимог на загальну суму 11364,80 грн., а саме по 5682,40 грн. з кожного.

При цьому, судом не вбачається підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн., оскільки суду не надано належних доказів щодо надання такої допомоги, зокрема деталізованого розрахунку виконаних робіт, акту виконаних робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,325, 356, 372, 1232, 1261,1279, 1268, ЦК України, ст.112 ЦК УРСР, ст. 57, 60, 74 СК України, ст. 8 Закон України, "Про поховання та похоронну справу", ЗУ «Про власність», ст.ст. 2,4,12,76,77,80,81, 223,259,263-265,268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 р. до ІНФОРМАЦІЯ_8 р.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, унаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, в порядку положень КЗпШС між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в період з 19.05.1995 р. по 11.05.2000 р.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ведення спільного господарства, побуту, бюджету та придбання майна внаслідок спільної праці, як сім'ї, шляхом об'єднання спільних та індивідуальних трудових зусиль, унаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об'єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому, в порядку положень КЗпШС між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з 12.05.2000 р. до 31.12.2003 р. включно.

Визнати майно, набуте ОСОБА_6 за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, їх спільною сумісною власністю, а саме:

- житловий будинок з мансардою, розташований за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.);

- земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбану 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4);

- автомобіль марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраціний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 20.05.2008 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

- причіп бортовий марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідотцво про реєстрацію серії НОМЕР_6).

Здійснити поділ спільного сумісного майна та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину:

- житлового будинку з мансардою, розташованого за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.);

- земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбану 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 136520 (сто тридцять шість тисяч п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. вартості Ѕ частини:

- автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 20.05.2008 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

- причіпа бортового марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6).

Визнати майно, набуте ОСОБА_6 до 01.01.2004 р. шляхом спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету з ОСОБА_1, спільною сумісною власністю:

- акції ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (дві тисячі п»ятсот двадцять) штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.) на загальну суму 410000 (чотириста десять тисяч) грн. 00 коп.

Здійснити поділ спільного сумісного майна та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину:

- акцій ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (дві тисячі п»ятсот двадцять) штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.) на загальну суму 410000 (чотириста десять тисяч) грн. 00 коп.

Змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6.

Надати ОСОБА_1, спадкоємиці четвертої черги, право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги в рівних частинах до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6, що складається з:

- Ѕ частини житлового будинку з мансардою, розташованого за адресою: АДРЕСА_10, загальною площею 204,4 кв.м, житловою площею 92,7 кв.м (свідоцтво про право на нерухоме майно від 18.02.2014 р.);

- Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_3, придбану 17.07.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу № 2564 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4);

- Ѕ частини автомобіля марки HYUNDAI модель TUCSON 2.0 5МТ4, реєстраціний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зареєстрований 20.05.2008 р. (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5);

- Ѕ частини причіпа бортового марки БЗП, модель 7-02, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, зареєстрований 27.03.2009 р. (свідотцво про реєстрацію серії НОМЕР_6);

- квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 15.9 кв.м, загальною площею 31.1 кв.м;

- Ѕ частини акцій ВАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» в кількості 2520 (дві тисячі п»ятсот двадцять) штук (сертифікат акцій № НОМЕР_7 від 27.10.2003 р.) на загальну суму 410000 (чотириста десять тисяч) грн. 00 коп.

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51.2 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м;

- земельної ділянки площею 3,418 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Київська область, Сквирський район, Рогізнянська с/рада, кадастровий номер НОМЕР_8;

- 2/5 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_15

Визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину:

- серія та номер: 12, видане 16.01.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_5;

- серія та номер: 804, видане 13.07.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_5;

- серія та номер: 799, видане 13.07.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_3;

- серія та номер: 10, видане 16.01.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В.Ф. на ім'я ОСОБА_3.

Скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно:

- квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в смт. Чабани, Києво-Святошинського району Київської області та складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 15.9 кв.м, загальною площею 31.1 кв.м, за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, реєстраційний номер 000;

- 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51.2 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м, за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, реєстраційний номер 000.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4899 грн. 41 коп. понесених нею витрат на поховання ОСОБА_6, а також 5682 грн. 40 коп. понесених судових витрат, а всього стягнути - 10581 (десять тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн. 81 (вісімдесят одну) коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 4899 грн. 41 коп. понесених нею витрат на поховання ОСОБА_6, а також 5682 грн. 40 коп. понесених судових витрат, а всього стягнути - 10581 (десять тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн. 81 (вісімдесят одну) коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Кравченко Л.М.