Провадження № 2-о/161/235/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

присяжних - Курила А.С., Галуха В.Г.

при секретарі - Грабовській Г.О.

за участю:

заявника - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

особи, щодо якої ставиться питання про госпіталізацію - ОСОБА_3

представника особи, щодо якої ставиться питання про госпіталізацію - ОСОБА_4

прокурора - Перванчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарні міста Луцька», заінтересована особа - ОСОБА_2 про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2019 року лікар - психіатр відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька Гармата Л.С. звернулась до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , 24 червня 2019 року доставлена машиною швидкої допомоги в супроводі працівників поліції та сина - ОСОБА_2 , до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря ОСОБА_5 та письмовою заявою мешканців будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку із неадекватною поведінкою, зокрема, емоційною нестійкістю, вираженим тривожно-афективним напруженням, активними погрозам помсти, розправи та відсутністю критики до свого стану, відмовою від амбулаторного лікування.

25 червня 2019 року вказана громадянка оглянута комісією лікарів-психіатрів, згідно висновку яких, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Хронічного маячного розладу», внаслідок якого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти в подальшому дії, які являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.

З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», просить суд задовольнити заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявник - представник Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька лікар-психіатр Гармата Л.С. підтримала заяву, з викладених пісдстав, просила її задовольнити.

Законний представник ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення заяви.

Особа, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію, ОСОБА_3 , заяву не визнала, вказувала, що не вважає себе хворою, заперечує щодо необхідності лікування.

Представник особи, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію - ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення заяви, вказав, що для цього немає жодних підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, вказуючи, що підстав для госпіталізації ОСОБА_3 в примусовому порядку немає.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є вчинення нею чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до висновку викладеного в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції. Проте відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 24 червня 2019 року доставлена машиною швидкої допомоги в супроводі працівників поліції та сина - ОСОБА_2 , до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря ОСОБА_5 та письмовою заявою мешканців будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку із неадекватною поведінкою, зокрема, емоційною нестійкістю, вираженим тривожно-афективним напруженням, активними погрозам помсти, розправи та відсутністю критики до свого стану, відмовою від амбулаторного лікування.

25 червня 2019 року вказана громадянка оглянута комісією лікарів-психіатрів, згідно висновку яких, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Хронічного маячного розладу», внаслідок якого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти в подальшому дії, які являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2).

Як пояснила в судовому засіданні лікар-психіатр, до такого висновку комісія дійшла з урахуванням того, що ОСОБА_3 стаціонарно лікувалась вперше в 2003 р. та ще тричі у 2011р., 2012., 2014 р., а також зі слів та колективної заяви сусідів, як вказували на неадекватну та агресивну поведінку ОСОБА_3 .

Відтак, суд критично ставиться до вказаного висновку, так як він не містить належного обгрунтування щодо психічного стану ОСОБА_3 на момент огляду. Зокрема, у висновку міститься посилання на лист поліції, звернення сусідів ОСОБА_3 та її власні висловлювання під час огляду, без належного аналізу можливих загроз її поведінки без примусової госпіталізації.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши пояснення лікаря-психіатра про те, що за час перебування ОСОБА_3 в ВОПЛ №1 м. Луцька, остання почувалася краще , враховуючи поведінку ОСОБА_3 в судовому засіданні, яка послідовно та детально викладає свою позицію з приводу необґрунтованості доводів про необхідність її госпіталізації, не проявляє ознак неадекватної поведінки чи агресії, а також відсутність доказів на підтвердження існування обставин, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_3 не спроможна задовольнити свої життєві потреби або вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих чи завдасть шкоди своєму здоров`ю, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви за відсутності передбачених законом підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу ОСОБА_3 без її згоди.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, прийшов до висновку, у задоволення заяви слід відмовити. Однак, вказане не позбавляє права представника психіатричного закладу, у випадку наявності обґрунтованих підстав, звернутися до суду із заявою про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 341-342, 354 ЦПК України, ст.ст. 1, 7, 13, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарні міста Луцька» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Заявник - Комунальне підприємство «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька»,місцезнаходження: 45601, с. Липини, вул. Теремнівська, 98;

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: невідомо, місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію - ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер: невідомо, місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Прокурор - Перванчук Інна Володимирівна , службова адреса: м. Луцьк, вул. Винниченка, 13.

Рішення в повному обсязі складено 03 липня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Пахолюк А.М.

Присяжні: Курило А.С.

Галух В.Г.