печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни під час винесення постанов від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018 та скасувати постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018, як такі що не відповідають закону, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни під час винесення постанов від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018 та скасувати постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018, як такі що не відповідають закону.

В обґрунтування скарги посилається на те, що головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Вірою Валеріївною було протиправно винесено постанови від 13.03.2018 р., оскільки ним оскаржується розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, а законом закріплено, що у разі не згоди з розміром заборгованості за аліментами, заінтересованою особою може бути оскаржено розмір заборгованості, тому державний виконавець неправомірно виніс постанови про його обмеження, що свідчить про протиправну бездіяльність державного виконавця, а тому підлягають скасуванню.

02.08.2018 року представником заявника подано заяву в якій, просить визнати дії головного держаного виконавця при винесенні постанов від 13.03.2018 р. неправомірними. Крім того, просили розгляд справи проводити у їх відсутність.

В судове засідання представник скаржника та скаржник не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити, оскільки зазначені постанови вже скасовані, а тому предмет оскарження відсутній.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених обставин враховуючи скороченні строки розгляду скарги, та те що справа тривалий час знаходиться в провадженні, суд визнав можливим розглянути скаргу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2016 року у цивільній справі № 757/15356/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 часини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, починаючи з 05.05.2015 і до досягнення нею повноліття.

Постановою державного виконавця від 14.03.2017 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 757/15356/15-ц,виданого 01.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 часини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму.

11.12.2017 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що він знаходиться у реєстрі боржників за виконавчим провадженням № 53551018 про стягнення аліментів та виконавчому провадженні №53595992 про стягнення коштів на користь держави.

З матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався, що державним виконавцем Швораком Б.О., 10.08.2017 року був здійснений розрахунок заборгованості по аліментах і встановлено заборгованість у сумі 85 498, 81 грн.

15.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця, до якої надав документи, які підтверджують сплату аліментів на утримання дитини в повному обсязі з 05.05.2015 року і по теперішній час, у зв`язку з чим його виключили з Єдиного реєстру боржників.

15.02.2018 року державним виконавцем було складено нову довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, що підлягають сплаті згідно виконавчого листа у розмірі 1/4 частини заробітної плати згідно із наданими квитанціями про сплату аліментів та довідками про доходи за період з 05.05.2015 року по грудень 2015 року відповідно до якої заборгованість складає 870 709, 90 грн.

Судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження № 53551018 винесено постанову про тимчасове обмеження у праві полювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 13.03.2018 року; Постанову про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зборєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 13.03.2018 року; Постанову про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 13.03.2018 року; Постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а саме до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, від 13.03.2018 року.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

На підставі ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постановипро встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п. 1); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п. 2); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п. 3); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п. 4).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було погашено заборгованість по аліментах, і відповідно постановами державного виконавця від 16.05.2018 року були скасовані постанови про тимчасове обмеження у праві полювання, про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, про обмеження права боржника у виїзді за межі України, тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зборєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Таким чином, доводи скарги ОСОБА_1 в частині скасування вищевказаних постанов, не знаходять свого підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем у зв`язку із погашенням заборгованості по аліментам, скасовано вказані постанови та знято обтяження щодо заявника, а відтак, у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити, оскільки предмет оскарження відсутній.

У відповідності до абз. 2, 3 ч. 5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вбачається, що державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання рішення, що передбачає ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак доводи скарги щодо визнання дій державного виконавця неправомірними не знаходять свого підтвердження, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

З`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що скарга є безпідставною.

За наведених обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни під час винесення постанов від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018 та скасувати постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018, як такі що не відповідають закону, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни під час винесення постанов від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018 та скасувати постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ Кущ Віри Валеріївни від 13.03.2018 р. у виконавчому провадженні № 53551018, як такі що не відповідають закону - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київского апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Соколов