Ухвала

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 127/20712/17

провадження № 61-40045св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгеніївна,

треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дідков», ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2018 року у складі судді Прокопчук А. В. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року у складі колегії суддів: Матківської М. В., Денишенко Т. О., Медяного В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є., треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Дідков» (далі - ТОВ «Дідков»), ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 02 серпня 2007 року ОСОБА_2 уклав із Акціонерно-комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк») кредитний договір № 0101/0807/88-056, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 46 900,00 дол. США на строк до 01 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 02 серпня 2007 року ОСОБА_4 уклав із АКБ «ТАС-Комерцбанк» договір іпотеки № 0101/0807/88-056, згідно з умовами якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Із ОСОБА_4 вона перебувала у шлюбі з 24 лютого 1973 року до дня його смерті. 28 листопада 2012 року правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк» - ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», відступило своє право вимоги за договором факторингу на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс», про що надіслано повідомлення боржнику ОСОБА_2

09 квітня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М. Є. зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК Вектор Плюс» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки існує відповідне застереження в іпотечному договорі. Такі дії приватного нотаріуса вважає незаконними, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або за договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Проте в порушення зазначеного право власності на квартиру передано у зв`язку із застереженням в іпотечному договорі, що є порушенням процедури, зазначеної в договорі іпотеки. Ні їй, ні боржнику ОСОБА_2 не було відомо, що ТОВ «ФК Вектор Плюс» має намір здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки. Нотаріус не мала повноважень на реєстрацію права власності на квартиру, оскільки нотаріус знаходиться в іншому населеному пункті, який відносить до іншого нотаріального округу. Крім того, нотаріус допустила порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки предмет іпотеки - квартира, виступає як забезпечення виконання зобов`язання за споживчим кредитом в іноземній валюті і була єдиним та постійним місцем проживання позивача і своєю площею не перевищувала 140 кв. м.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати незаконним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 09 квітня 2015 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М. Є. щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки примусового відчуження спірної квартири не відбулось у зв`язку з добровільною передачею іпотекодавцем іпотекодержателю предмета іпотеки у власність під час укладення договору іпотеки, а також сторони у пункті 12.3.1 договору дійшли згоди, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень пункту 12.3 іпотечного договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензії. Дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є. є правомірними та такими, що відповідають закону. Крім того, будь-які роз`яснення Міністерства юстиції України, в тому числі щодо питання укладення договорів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та реєстрації прав власності на майно, що було предметом іпотеки не є нормативно-правовими актами та не мають обов`язкової юридичної сили та мають рекомендаційний характер. При цьому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2017 року в справі № 127/24353/15-ц встановлено, що дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є. щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень на спірну квартиру є правомірними та такими, що відповідають закону. Цей факт не підлягає доказуванню у цій справі, оскільки він вже встановлений в іншій справі. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2017 року в справі № 127/24353/15-ц ніким не оспорювалося та наразі є чинним. Позивач неправомірно вважає, що для реєстрації права власності на спірну квартиру обов`язково необхідно укладати окремий договір про задоволення вимог кредитора, так як це можна зробити і шляхом внесення застереження в іпотечний договір. Це застереження є правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру за іпотекодержателем.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , пред`явивши позов як спадкоємець іпотекодавця, оскаржила рішення про реєстрацію права власності, проте у порушення вимог статей 12, 13, 81, 76-80 ЦПК України не зазначила та не надала належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів, які б свідчили про виконання основного зобов`язання за кредитним договором станом на день прийняття нотаріусом оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру - 09 квітня 2015 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Судукасаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що судами не застосовано вимоги пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Жодні письмові вимоги про усунення порушень зобов`язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги ні вона, ні ОСОБА_2 не отримували. Судами не надано жодної юридичної оцінки посиланням на ту обставину, що у відповідача взагалі були відсутні повноваження на реєстрацію права власності квартири, що знаходилась поза межами його територіального округу (нотаріус знаходиться у Києві, а квартира у м. Вінниці). Судами не застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У жовтні 2018 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшов до суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що нотаріус виконав свої обов`язки направити рекомендований лист за місцем реєстрації місця поживання як позичальника, так і поручителя. Те, що кожен із них 30 днів ухилявся від його отримання, не дає підстав стверджувати, що нотаріусом порушено вимоги пункту 46 Порядку. Посилання заявника на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним, оскільки на час прийняття рішення нотаріусом Кучинський С. П. іпотекодавець був мертвим, а отже, не проживав у квартирі.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгеніївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дідков», ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року призначити до судового розгляду на 18 вересня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик