ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/331/18 Номер провадження 22-ц/814/334/19Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року, прийнятого під головуванням судді Стрельченко Т.Г. в смт. Нові Санжари

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Зазначало, що 28 лютого 2011 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

27 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Новосанжарської державної нотаріальної контори претензію кредитора про включення кредиторської вимоги банку в спадкову масу, на яку 17 лютого 2017 року отримано відповідь, що спадкоємці ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались.

Вказував, що ОСОБА_2 проживала разом зі спадкодавцем, а тому банк вважав, що вона є такою, що прийняла спадщину в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, до складу якої входять, зокрема, й зобов'язання за кредитним договором від 28 лютого 2011 року. Враховуючи, що претензію банку про погашення заборгованості спадкоємець боржника не виконала, банк просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 17210,23 грн. та судовий збір.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», представника позивача Савіхіної Анастасії Миколаївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення оскаржило АТ КБ «Приватбанк», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ КБ «ПриавтБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н від 28.02.2011 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

За розрахунком банку станом на дату смерті заборгованістьОСОБА_3 становить 17210,23 грн., яка складається з 1194,43 грн. - заборгованості за кредитом, 16015,80 грн. - заборгованості по відсотками.

ПАТ КБ «ПриватБанк» 20 січня 2017 року направило претензію кредитора до Новосанжарської державної нотаріальної контори.

17.02.2017 року позивачем було отримано відповідь Новосанжарської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмови від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Необхідно враховувати, що зазвичай підставою спадкування є вольовий акт (окрім деяких винятків), який спадкоємець свідомо вчиняє, ухваливши рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи, яка є спадкоємцем, не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні певного варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту, сталість та зрозумілість для оточуючих цивільних відносин.

Таким чином, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, а й його обов'язків за певними зобов'язаннями.

Приймаючи у спадщину зобов'язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов'язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов'язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором.

Така вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом заявити про вимогу до спадкоємців через нотаріуса. Банку не було відмовлено у прийнятті його вимоги як кредитора, зокрема не було запропоновано звернутись із такою вимогою за місцем відкриття спадкової справи, що свідчить про відсутність порушень прав банку на цьому етапі. Проте, банк отримав відповідь про відсутність відкритої спадкової справи.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Всупереч вимогам вказаних статей, позивач не надав суду доказів прийняття ОСОБА_2 (як єдиним спадкоємцем) спадщини після смерті ОСОБА_3

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись з позовом, Банк вказав, що станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком складає 17210,23 грн., з яких 1194,43 грн. - заборгованість за кредитом, 16015,80 грн. - заборгованість по відсоткам.

Однак, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28 лютого 2011 року, здійснювався до 30.09.2017 р., зокрема нараховувалися відсотки за користування кредитним договором (а.с.30-31).

Відповідно до ч.1,4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З огляду на вказане, ІНФОРМАЦІЯ_1 року цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилась, відповідно розрахунок заборгованості наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 28 лютого 2011 року станом на кінцеву дату розрахунку - 30.09.2017 р. є необгунтованим, а тому колегією суддів до уваги не приймається ( зворот а.с.31).

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального та процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 рокузалишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.1 ч.1, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді О.І. Обідіна

Л.М. Хіль

Повний текст постанови складено 13.02.2019 р.