УХВАЛА

20 лютого 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі :

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Стрекозова О.І.,

за участі: заявника ОСОБА_1, представника заявника адвокат ОСОБА_2,

старшого державного виконавця Чусовітіної І.М.,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи: старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4, стягувач: ОСОБА_3 на постанову про накладання штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4, що полягають у винесенні постанови від 16.10.2018 року про накладення штрафу в сумі 1700,00 грн.

Скаржник та представник скаржника в судовому засіданні вимоги викладені в скарзі підтримали та просили їх задовольнити. Старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечувала.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Зі змісту скарги встановлено, що боржник просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо накладення штрафу та скасувати постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про виконавче провадження" постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу є окремими та самостійними видами виконавчих документів. Про це зазначено і в оскаржуваній божником постанові.

Згідно з вимогами п. 16 ч. 3 ст. 18 наведеного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, вимогами спеціального ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що розгляд скарг на дії державного виконання щодо накладення штрафу здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні норми містяться і в п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", згідно з яким роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому провадженні.

Відповідно до п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Пунктом 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами Цивільного процесуального кодексу не врегульовано вимоги щодо закриття провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця , суд вважає за можливе застосувати до даних відносин вимоги ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі належить закрити, так як скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення з вказаними вимогами шляхом подання позову в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 258-261, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4, стягувач: ОСОБА_3 на постанову про накладання штрафу - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З повним текстом ухвали сторони можуть ознайомитись 22.02.2019 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Повний текст ухвали виготовлено 22.02.2019 року.

Суддя Ю.М.Єпішин