Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 458/1656/14

провадження № 61-10315св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6, Красненська сільська рада Турківського району Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року в складі судді Строни Т. Г. та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року в складі суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6, Красненської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання частково недійсними рішень сільської ради та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що рішенням Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 09 січня 2006 року йому передано у власність земельну ділянку площею 1,45 га в АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка площею 1,45 га).

Рішенням Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 28 липня 2006 року ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,1551 га в АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка площею 0,1551 га), 13 березня 2008 року на підставі протесту прокурора Турківського району Львівської області щодо узгодження меж суміжних землекористувачів, Красненська сільська рада Турківського району Львівської області прийняла рішення про скасування рішення від 28 липня 2006 року № 26. В подальшому рішенням Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 10 квітня 2008 року повторно передано ОСОБА_5 вказану земельну ділянку, на підставі якого відповідач 13 червня 2008 року отримала державний акт на право власності на землю.

ОСОБА_4 просив суд визнати недійсними рішення сільської ради Турківського району Львівської області від 28 липня 2006 року та від 10 квітня 2008 року про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 0,1551 га, оскільки вказаними рішеннями відповідачу передана у власність земельна ділянка за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні та внаслідок чого його земельна ділянка зменшилася на 0,1551 га, просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Короткий зміст та мотиви рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року рішення Турківського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішенняТурківського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Турківського районного суду Львівської області зазначену справу.

23 грудня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла зазначена справа.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суди неповно з'ясували обставини, що мають значення для справи, має місце порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Суди не врахували, що земельна ділянка площею 0,1551 га передана у власність відповідача за рахунок земельної ділянки площею 1,45 га, яка з 1991 року перебуває у його користуванні, та що при передачі у власність відповідачу земельної ділянки порушено порядок погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, оскільки він не підписував акт погодження меж спірної земельної ділянки.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

23 січня 2017 року від ОСОБА_6 як правонаступника ОСОБА_5, до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, оскільки ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що предметом спору є земельна ділянка площею 0,1551 га в АДРЕСА_1, якою постійно користувалася ОСОБА_5 і якамежує із земельною ділянкою ОСОБА_4

ОСОБА_4 рішенням Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 09 січня 2006 року № 117 надано дозвіл на інвентаризацію земельної ділянки по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських споруд, та ведення особистого селянського господарства.

Цього ж дня сільрада прийняла ще одне рішення, яким без виготовлення технічної документації на інвентаризацію земельної ділянки передала безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,45 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства і обслуговування житлового будинку.

Технічну документацію на інвентаризацію вказаної земельної ділянки позивачем виготовлено у 2011 році, проте сільрадою не затверджено, оскільки її виготовлення спеціалістом ТзОВ «Земля» здійснено без участі представника сільради, а тому вона не є правовстановлюючим документом чи належним доказом, який би давав підстави для скасування рішення сільради про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1551 га.

Рішенням Красненської сільської ради Турківського району Львівської області від 28 липня 2006 року № 26 земельна ділянка площею 0,1551 га передана у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, яке скасовано рішенням сільради від 13 березня 2008 року за протестом прокурора Турківського району Львівської області з метою приведення у відповідність до вимог законодавства розмежування землекористування між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Після усунення порушень Красненська сільська рада Турківського району Львівської області рішенням від 10 квітня 2008 року передала у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1551 га, розташовану в с. Красне Турківського району Львівської області, для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого ОСОБА_5 13 червня 2008 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

При передачі відповідачу у власність земельної ділянки площею 0, 1551 га не відбулося порушень прав позивача, оскільки належна йому земельна ділянка площею 1,45 га не зменшилася за рахунок наданої відповідачу земельної ділянки площею 0,1551 га.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційні скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статі19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ЗаконуУкраїни «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини шостоїстатті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Такого ж висновку дійшла об'єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 23 січня 2019 року в справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18).

Установивши, що земельна ділянка площею 0, 1551 га, що на праві власності належала ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і правонаступником якої є ОСОБА_6, ніколи не перебувала у користуванні позивача, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат