ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2498/19 Справа № 0413/1449/2012 Суддя у 1-й інстанції - Шум Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Голуб О.О.

сторони справи: заявник - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції,

боржник - ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року про тимчасове обмеження виїзду за межі України, постановлену суддею Шум Л.І. у м. Кривому Розі,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі - ДВС) звернувся до суду із поданням, в якому просив обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-538 від 25.10.2010 року виданий 27 квітня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пат «Банк фінанси та кредит» заборгованість в сумі 120092,19 грн.

Крім того зазначено, що боржник ухиляється від виконання судового рішення та на виклики до виконавчої служби не з'являється.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року подання Жовтневого відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон задоволено. Тимчасово встановлено обмеження у праві виїзду з України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована АДРЕСА_1 та мешкає АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що з вересня 2010 року постійно зареєстрована та проживає в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, жодної інформації про відкриття виконавчого провадження не отримувала, не знала про перебування на примусовому виконанні рішення суду. Матеріали справи не містять відомостей про вжиття державним виконавцем жодних заходів для повідомлення боржника, навіть для встановлення зареєстрованого місця проживання.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, на примусовому виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-538 від 25.10.2010 року виданий 27 квітня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк фінанси та кредит» заборгованість в сумі 120092,19 грн.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення її від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення процесуального законодавства наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У матеріалах справи відсутні жодні докази, що боржник обізнана про проведення примусового виконавчого провадження щодо неї та ухиляється від виконання рішення суду.

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку про передчасність застосування до боржника ОСОБА_1 такого заходу впливу як тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні подання Жовтевого відділу ДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон відмовити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року скасувати.

Відмовити державному виконавцю Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у задоволенні подання про тимчасове обмеженняОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: