печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1507/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О.,

при секретарі - Саницькій Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. звернувся до суду із вказаним поданням.

У відповідності до положень норми частини другої статті 439 ЦПК України, суд розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Оскільки, у вимогах даного подання та поданій заяві суб'єкт звернення просить проводити його розгляд за відсутності державного виконавця, суд, за таких обставин, вважає за можливе вирішити питання про примусове проникнення до житла.

Обгрунтовуючи подання, старший державний виконавець вказує, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 47223674, до складу якого входить: виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року №761/1742/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 15.3/СЖ-004.06.3 від 07.07.2006 року, станом на 19.11.2013 року в сумі 340 000 дол. США заборгованість за кредитом, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 2 717 620 грн., 96362, 48 дол. США відсотки, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 770225,30 грн., 45411, 26 дол. США 3% річних від суми простроченого кредиту, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 362972,20 грн., 423838,47 дол. США пеня, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 3 387740,89 грн. та судовий збір в сумі 3 441,00 грн. та стягнення за кредитним договором №77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 року станом на 19.11.2013 року заборгованість за кредитом в сумі 320 000 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 2 557760 грн. 180,63 дол. США відсотки, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 776764, 78 грн., 43530, 11 дол. США 3% річних, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 347936, 17 грн., 417180, 63 дол. США пеню, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.11.2013 року становить 3 334524, 78 грн.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_1.

З метою виявлення рахунків, цінних паперів, зареєстрованого майна боржника, державним виконавцем здійснені відповідні запити, однак не виявлено за боржником відкритих рахунків та наявних цінних паперів.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за пошуковим запитом про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження встановлені щодо фізичної особи ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) встановлено, що в іпотеці ПАТ «Родовід Банк» перебуває нерухоме майно боржника, а саме: квартира АДРЕСА_1

Заборгованість за виконавчими документами боржником не погашається, декларації про майно та доходи боржником на адресу відділу не надано.

ОСОБА_2 не з'являється на виклики державного виконавця, про причини неявки не повідомляє. Боржник ігнорує повідомлення державного виконавця про проведення виконавчих дій та не дає допуску до майна для проведення опису та арешту, що зафіксовано в актах державного виконавця. Також не надає інформацію щодо причин невиконання рішення суду, інформацію та про інше належне боржнику майно, кошти та доходи, що суперечить вимогам частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

А відтак, державний виконавець у вимогах подання просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), а саме: квартири АДРЕСА_1, з метою проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника для проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника для проведення подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень згідно із ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши матеріали подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, приходить до наступного.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. від 10.04.2015 року відкрито виконавче провадження № 47223674.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, зокрема, що документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. Крім того, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, направлялась боржнику до виконання, за адресою, вказаною у виконавчому листі: АДРЕСА_2. Разом з тим, боржник у визначений державним виконавцем строк не виконав добровільно судове рішення.

Постановою від 10.04.2015 року накладено арешт на все майно боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_3.

Іншого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, станом на день звернення до суду з поданням - не виявлено.

Крім того, земельних ділянок, транспортних засобів, великотонних та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних, меліоративних машин, сільськогосподарської техніки за боржником не зареєстровано.

11.01.2016 року державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик.

Виходом державного виконавця 29.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_4, не вдалося здійснити опис вищевказаного майна, що належить боржнику, оскільки доступу до будинку не було надано, боржник за вказаною адресою у визначений час не з'явився, про що державним виконавцем складено акт.

29.09.2016 року державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик.

Виходом державного виконавця 24.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_4, не вдалося здійснити опис вищевказаного майна, що належить боржнику, оскільки доступу до будинку не було надано, боржник за вказаною адресою у визначений час не з'явився, про що державним виконавцем складено акт.

21.09.2017року державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик.

Виходом державного виконавця 28.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_4, не вдалося здійснити опис вищевказаного майна, що належить боржнику, оскільки доступу до будинку не було надано, боржник за вказаною адресою у визначений час не з'явився, про що державним виконавцем складено акт.

Також, 04.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2

У зв'язку із тим, що боржником у добровільному порядку напротязі тривалого часу невиконанно рішення суду, що набрали законної сили, державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла (іншого володіння) боржника.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень статті 2 вищенаведеного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 18 Закону містить перелік обов'язків і прав виконавців, обов'язковість вимог виконавців, зокрема пунктом 4 частиною 3 ст.18 передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Вдаючись до аналізу вищенаведених положень Закону України «Про виконавче провадження» законодавцем забезпечено баланс прав та обов'язків як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага, що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 № 4-рп/2011.

Згідно з вимогами п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність обгрунтованих підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов'язковості виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 439 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи - задовольнити.

Надати старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренку Сергію Володимировичу дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), а саме: квартиру АДРЕСА_5.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Г.О. Матійчук