н/п 2/490/88/2019 Справа № 480/2125/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 червня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Кваші С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації виконуючи функції органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
У листопаді 2018 року Служба у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області із позовом до відповідача про позбавлення її батьківських відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на їх користь аліменти у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму від дня пред`явлення позову і до повноліття.
03.12.2018 р. ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області було передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.
18.01.2019 р. ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва було відкрито провадження по справі.
Представник позивача надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі,просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, також через оголошення на офіційному веб-сайті суду, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Батько - ОСОБА_3
20.02.2018 р. до служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації надійшов лист Миколаївської центральної районної лікарні з проханням посприяти у влаштуванні малолітньої ОСОБА_2 до миколаївського обласного Будинку дитини у зв`язку з тим, що дитина народилася з діагнозом і потребує медичного догляду, а за адресою проживання матері не створено жодних умов.
З метою перевірки вказаної інформації, 20.02.2018 року служба у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації спільно з Миколаївським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснили виїзд до с. Ковалівка з метою обстеження житлово-побутових умов гр. ОСОБА_1 . Внаслідок обстеження виявлено, що ОСОБА_1 проживає в будинку свого діда - ОСОБА_6 , без реєстрації. На час обстеження, зі слів співмешканця - ОСОБА_7 , ОСОБА_1 знаходиться у лікарні з новородженою дитиною. Будинок, в якому проживає сім`я, потребує ремонту, умови проживання незадовільні, запаси палива незначні. Для нормального існування та виховання дитини не створено жодних умов. у кімнаті, де буде проживати мати з немовлям, відсутня охайність. Ліжечко та коляска також відсутні. Немає достатньої кількості одягу, пелюшок (що підтверджується Актом обстеження).
Питання про доцільність влаштування було винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Миколаївській райдержадміністрації. Проголосували одногласно. (рішення комісії від 21.02.2018 №8).
Відповідно до розпорядження голови Миколаївської райдержадміністрації від 12.03.2018 р. №43-р до Будинку дитини 22.03.2018 року була влаштована малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_1 з`явилась до закладу 07.05.2018 р. з метою відвідати свою дочку ОСОБА_2 , але у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не мала при собі результатів флюорографічного обстеження, дитина була показана матері через вікно, що підтверджується листом вказаного закладу від 11.06.2018 №03-579-04. Інших спроб відвідування дитини матір`ю не було.
В листі від 12.09.2018 р. № 03-852-04 адміністрація Миколаївського обласного Будинку дитини зазначає, що строк перебування дитини в закладі закінчився і звертається з проханням вирішити подальшу долю дитини.
З огляду на те, що ОСОБА_1 навіть не намагалася подолати складні життєві обставини, на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Миколаївській райдержадміністрації було винесено питання про доцільність позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проголосували одногласно (рішення комісії від 24.09.2018 р. № 3).
На підставі рішення комісії термін перебування малолітньої ОСОБА_2 у Миколаївському обласному Будинку дитини було продовжено ще на шість місяців, що підтверджується розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації від 01.10.2018 р. № 217-р.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.10.2018 р. наданого Ковалівської сільською радою, будинок має веранду і п`ять кімнат, які потребують поточного ремонту. ОСОБА_1 був відведений термін для здійснення ремонту, але ремонтні роботи не проведені.
Вищевикладені підстави також підтверджуються Висновком Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації виконуючи функції органу опіки та піклування про доцільності позбавлення батьківських прав громадянинки ОСОБА_1 по відношенню до її малолітньої дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . від 07.11.2018 р. №1141/04/11 в якому вважають за доцільне позбавити громадянинку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до її малолітньої дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За інформацією Ковалівської сільської ради від 04.10.2018 року №468/04.05, до повернення малолітньої ОСОБА_2 будинок не готовий. ОСОБА_1 не працевлаштована, живе за рахунок тимчасових заробітків.
В довідці-характеристиці громадянки Чабанової, наданої Ковалівською сільською радою від 04.10.2018 р. №777 зазначено, що вона не має постійного місця роботи, веде не здоровий спосіб життя. Не заміжня, проживає з матір`ю і дідом.
Відповідно до інформації Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області від 17.10.2018 р. №5219/69-2018 з 10.10.2018 р. ОСОБА_1 перебуває на лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері.
Згідно повідомлення Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансера від 06.11.2018 р. №01-1591-05 ОСОБА_1 виписана за порушення лікарняного режиму 05.11.2018 р. (самовільний ухід з відділення).
Протягом 2017-2018 року мати не усунула причини, які перешкоджали належному утриманню, догляду і лікуванню її доньки.
Крім того, суд враховує, що дитина народилася з вродженими вадами серця, є ВІЛ-інфікованою, отже потребує спеціального догляду та лікування, яким мати їй не може забезпечити.
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.І ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними.
Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 09.07.2017 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, суд, оцінивши представлені докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачка не піклується про свою доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню та утриманню, заходи впливу на неї не змінили її ставлення до виконання батьківських обов`язків, а тому підлягає позбавленню батьківських прав та з неї слід стягнути аліменти на утримання дитини.
За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. 4-13, 76-89, 258-273, 280 ЦПК України, суд,-
Позов позовом Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації виконуючи функції органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Служба у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2018 року та до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО