Справа № 521/2802/19
Провадження №2з/521/57/19
УХВАЛА

19 лютого 2019 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Власової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, приватний нотаріус ОСОБА_4, про встановлення юридичного факту родинних відносин, зміну черговості у праві на спадкування та визнання спадкоємцем першої черги за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила встановити юридичний факт родинних відносин, згідно якого вона є племінницею спадкодавця ОСОБА_5, яка померла 09.07.2018 року; змінити її черговість у спадкуванні та визначити її спадкоємцем першої черги.

До канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, по справі номер якої ним не було вказано, в якій він просить заборонити приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (65072 м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 38), вчиняти будь-які нотаріальні дії, зокрема, оформлювати та видавати свідоцтво про право на спадщину, що до спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 09 липня 2018 року.

Суд, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, у тому числі, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 151 ЦПК України передбачено зміст і форма заяви.

Так, у відповідності до ч. 2 вказаної статті, заява про забезпечення позову, зокрема, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності.

Проте, зазначеного законом, у заяві не міститься.

Замість того, щоб вказати у заяві дані заявника, представник заявника вказав лише свої дані у заяві про забезпечення позову та не вказав ні номеру справи, ні сторін у справі.

Також, відповідно до ч. 1 п. 6, 7 вказаної статті, заява про забезпечення позову повинна, містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, в заяві про забезпечення позову не міститься пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Тобто, вказаною нормою закону, законодавець пропонує саме позивачеві самостійно запропонувати суду підтвердження своєї сумлінності в питанні заявленого забезпечення позову.

При цьому, запропоноване заявником зустрічне забезпечення не є обовязковим для суду.

Останній, вирішуючи питання про забезпечення позову, вправі або прислухатися до побажань заявника в цьому питанні, або прийняти інше рішення щодо вказаного.

Відсутні і інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, згідно до п.1 ч. 3 ст.154 ЦПК України, суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо, зокрема, позивач не має майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Щодо наявності майна у позивача, позивачем також не зазначено у його заяві та не долучено стосовно вказаного, доказів.

Також, згідно із ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До розгляду заяви, заявником частково сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову, але не в повному розмірі.

Тобто, заявником не виконана і ця вимога закону.

Отже, при вивченні заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153, 154 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову, в якій останній просить заборонити приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (65072 м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 38), вчиняти будь-які нотаріальні дії, зокрема, оформлювати та видавати свідоцтво про право на спадщину, що до спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 09 липня 2018 року, - повернути заявнику.

Ухвала, згідно до ст.153, 353 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук

19.02.19