П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/6718/17

Номер провадження 22-ц/824/7970/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Андрієнко А. М.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Кізюн Л. І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа: фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 13 листопада 2003 року у розмірі 3 316,43доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 89 477 грн. 28 коп., а саме 1 930,19 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 386,24 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 листопада 2003 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SL121r, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 10 930 доларів США.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, натомість позичальник порушив умови договору, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 03 лютого 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 3 316,43 доларів США, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 930,19 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 1 386,24 доларів США.

На забезпечення зобов`язання за вищевказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SL121r/Р1 від 13 листопада 2003 року, відповідно до п. 1.1 предметом якого є надання поруки відповідачем перед банком за виконання фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 всіх зобов`язань за договором № SL121r від 13 листопада 2003 року.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за договором № SL121r від 13 листопада 2003 року.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року (т. І а.с. 43 - 45) позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № SL121r від 13 листопада 2003 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , у розмірі 89 477 грн. 29 коп. та 1 600 грн. судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2019 року (т. І а.с. 100 - 101) залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 29 березня 2019 року направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність, несправедливість та необґрунтованість рішення суду, просив скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, не маючи даних про повідомлення останнього у встановленому законом порядку.

Усі процесуальні документи у даній справі направлялись судом на хибну адресу, вказану позивачем при поданні позовної заяви. Фактично судом не було встановлено місцезнаходження або місце роботи відповідача, і в порушення приписів ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) осатаній не викликався через оголошення у пресі.

Крім того, у результаті неналежного повідомлення про розгляд справи Лук`янов Ю. М. був позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності та клопотання про витребування доказів.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 18 квітня 2006 року було зараховано 3 440,14 доларів США а рахунок погашення тіла кредиту та 59,86 доларів США в рахунок погашення процентів за кредитом. Таким чином, саме з 18 квітня 2006 року розпочав перебіг строк позовної давності, який сплинув 18 квітня 2009 року.

Законодавством встановлено застосування позовної давності в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до умов кредитного договору термін повернення кредиту визначається відповідно до Графіка погашення кредиту, що є Додатком 1 до Договору. Разом з тим, судом не було витребувано зазначений документ, що призвело до не встановлення строку виконання основного зобов`язання.

Крім того ,судом не встановлено строк дії Договору поруки № SL121r/P1 від 13 листопада 2003 року. Банк мав протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя, однак не скористався своїм правом, що призвело до припинення такого договору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду, зупинено дію заочного рішення суду, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано учасникам справи строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

20 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив АТ КБ «Приватбанк» з відповідним підтвердженням його надсилання іншим учасникам справи, з якого зокрема вбачається, що умовами договору, а саме п. 6.1 визначено, що договір набуває сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання ними зобов`язань за даним договором. Третя особа не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості.

Враховуючи вищенаведене правовідносини між сторонами тривають, а, отже, позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду.

Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені позивач також не вбачає, оскільки правовідносини між сторонами тривають.

Умовами договору поруки, а саме п. 6.1 передбачено, що договір набуває сили з моменту підписання обома сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за даним договором. Враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором не виконано, порука не припинилась.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак від нього не надійшло жодних клопотань, заперечень чи інших документів.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача - Штронда А . М . заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглядати справу та завершити її розгляд без участі останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення представника скаржника та представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2003 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SL121r (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 10 930 доларів США у термін до 24 грудня 2003 року в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, комісійної винагороди, в обумовлені даним договором терміни.

Згідно п. 4.1 договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.4.1 договору позичальник сплачує відсотки у розмірі 14% річних.

Відповідно до п. 4.2 договору, при порушенні позичальником зобов`язань про погашення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2 договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 28% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно п. 5.1 договору, при порушенні позичальником якого-небудь із зобов`язань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2 даного договору, комісійної винагороди, передбаченого п. 4.4 даного договору, позичальник виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Зобов`язання за вищевказаним кредитним договором забезпечено договором поруки № SL121r/P1 від 13 листопада 2003 року, укладеним з ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно п. 1 договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання боржником своїх зобов`язань згідно кредитного договору № SL121r/P1 від 13 листопада 2003 року в повному обсязі в сумі 10 930 доларів США основного боргу, а також відсотків за користування позикою, пені, штрафів та інших, передбачених кредитним договором, санкцій.

Відповідно до п. 2 договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором № SL121r від 13 листопада 2003 року, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

15 червня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу позичальника та поручителя повідомлення про погашення простроченої заборгованості у розмірі 3 316,43 доларів США, у тому числі 1 930,19 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1386,24 доларів США - пеня за несвоєчаснісне виконання зобов`язань за договором (а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, порушуючи вимоги умов кредитного договору та договору поруки, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Зі змісту ст. ст. 1048-1052 ЦК України вбачається, що істотними умовами кредитного договору є: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частинами 1 та 2 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Так, 13 листопада 2003 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SL121, на забезпечення виконання зобов`язань за яким між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SL121r/Р1 від 13 листопада 2003 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, для стягнення якої банк звернувся з позовом до суду.

На виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України банком було надано розрахунок заборгованості за договором № SL121 від 13 листопада 2003 року. Разом з тим, колегія судді не бере до уваги вищевказаний розрахунок з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 6.2 вищевказаного кредитного договору платежі здійснюються в наступній послідовності: 1) сума відсотків за користування кредитом, 2) сума комісійної винагороди, 3) сума неустойки (штрафів, пені), 4) сума кредиту.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, погоджених між сторонами, погашення заборгованості за тілом кредиту відбувається в останню чергу. Разом з тим, з розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 03 лютого 2017 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 0,00 доларів США, у той час як загальний залишок заборгованості за процентами складає 1 930,19 доларів США, а загальна сума нарахованої пені - 1 386,24 доларів США.

Колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок наданий банком на підтвердження свої позовних вимог суперечить умовам кредитного договору № SL121 від 13 листопада 2003 року, оскільки відповідно до умов кредитного договору відсутність заборгованості за тілом кредиту автоматично свідчить про відсутність заборгованості за відсотками та пенею.

Таким чином висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до приписів п. 13 ч. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З квитанції ПН1828 від 20 листопада 2018 року вбачається, що скаржником сплачено судовий збір за подачу заяви про перегляд судового рішення у розмірі 352 грн. 40 коп.

Дублікат квитанції № 0.2.1 від 29 березня 2019 року свідчить, що скаржником сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги розмірі 2 400 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія судді вбачає підстави для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 752 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа: фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 752 (дві тисячі сімсот п`ятдесят два) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст складено 12 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

А. М. Андрієнко