Справа № 510/2154/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошкова І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу без його участі.

Позивачка у судове засідання також не зявилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що вона на задоволенні позову наполягає, просила розглянути справи у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_2 та його РНОКПП; копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_1 та її РНОКПП; оригінал свідоцтва про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження сина ОСОБА_3, 26.06.2004р; копія свідоцтва про народження сина ОСОБА_4, 15.07.2009р.н.; копія медичного висновку № 1/9 від 25.07.2012р.; довідка з місця роботи ОСОБА_1 від 29.10.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просила розірвати шлюб укладений із відповідачем ОСОБА_2 та стягнути з нього аліменти на утримання сумісних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 2009р.н., який є батьком дітей, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. На протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, сторони наполягали на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 2009р.н., які знаходяться на утриманні та проживають разом із позивачкою. Крім того, син ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, хворіє на цукровий діабет, та потребує лікування. Позивач, працює у територіальному центрі соціального обслуговування Ренійської РДА, отримує мінімальну заробітну плату. Зазначених коштів позивачу не вистачає на утримання дітей . Так як сторони фактично припинили сімейні відносини з відповідачем, мешкають окремо, позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідач офіційно не працює але має можливість виплачувати аліменти.

Відповідач, як батько неповнолітніх дітей зобовязаний утримувати їх, має таку матеріальну можливість, оскільки він працездатний, має транспортний засіб, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, отже має реальну можливість та зобовязаний надавати своїм дітям матеріальну допомогу.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину.

Таким чином, неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потребують матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання неповнолітніх дітей: у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони тривалий час не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Відповідно до ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, матеріальне положення та стан здоровя відповідача, який не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб тощо і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 51, 56, 84, 110-112, 114, 180, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Куля) ОСОБА_7, зареєстрований 20.02.2004 року Новосільською сільською радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 3, що мають двох неповнолітніх дітей, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, 26.06.2004р.н. та сина ОСОБА_6, 15.07.2009р.н., у розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2018 року до 15.07.2027 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков