Справа № 211/1379/18
Провадження № 2/211/171/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
18 лютого 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,
представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ДП «Транспортна компанія» Йофан Лімітед ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Дочірнього підприємства «Транспортна компанія «Йофан Лімітед», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено йому покарання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з на користь ОСОБА_5: з ОСОБА_3 витрати, повязані з оплатою судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 3500 грн. та 318 грн. витрат на ксерокс, а всього 3818 грн.; з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Транспортна компанія» Йофан Лімітед Кіпрської компанії «ОСОБА_6 Лімітед» моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» матеріальну шкоду, спричинену ушкодженням здоровя в сумі 3372 грн. 45 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року вирок суду від 09 січня 2018 року змінено, збільшено розмір стягнутої з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Транспортна компанія» Йофан Лімітед Кіпрської компанії «ОСОБА_6 Лімітед» на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди з 10 000,00 грн. до 15 000,00 грн. Вирок щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення на його користь з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» матеріальної шкоди в розмірі 49490,00 грн. та з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Транспортна компанія» Йофан Лімітед Кіпрської компанії «ОСОБА_6 Лімітед» матеріальної шкоди у розмірі 30499,00 грн. скасовано, матеріали кримінального провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в суд першої інстанції.

Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав вимоги уточненого позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ДП «Транспортна компанія» Йофан Лімітед ОСОБА_2в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву (а.с. 126-130) зазначено, що Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу у вироку від 09.01.2018 о. визнав вину обох водіїв у вчиненні ДТП, в тому числі й водія ОСОБА_5, який порушив п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху. Таким чином, суд встановив обопільну вину обох водіїв у скоєнні ДТП, яка стала причинному, в тому числі, значних механічних пошкоджень автомобіля «ВАЗ-211340». Вказаний висновок міститься також в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 р. На момент ДТП 09.11.2015 р. майнова відповідальність страховика у відповідності до умов полісу та статті 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становила 50 000,00 грн. для відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого та 100 000,00 грн. для відшкодування шкоди. заподіяної життю та здоровю потерпілого. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» визнала свій обовязок щодо сплати страхового відшкодування потерпілій особі внаслідок ДТП за полісом № АІ 8150538, тому вважають, що позивач має право звернутися щодо відшкодування завданої йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виключно до страхової компанії,в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП. І лише в разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди винуватець ДТП зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Крім того, з огляду на висновки експерта-товарознавця ОСОБА_7 № Д 15/12/15 від 18.12.2015 р. та №Д12/04/18 від 12.04.2018 р., згідно з якими сума матеріального збитку, вирахувана як різниця між ринковою вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після ДТП, та беручи до уваги обопільну вину водіїв, що стала причиною ДТП, відповідач вважає, що сума матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_1 становить 28933,51 грн. і розраховується наступним чином: 79389,00 грн. (ринкова вартість майна, станом на дату події) 21521,98 грн. (вартість майна в пошкодженому вигляді) = 57867,02 грн. / 2 (2 осіб винуватців ДТП) = 28933,51 грн. Тому враховуючи, що сума завданих власнику автомобіля «ВАЗ-211340» матеріальних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, менша за страхову суму за даним видом відповідальності, встановленої станом на момент скоєння ДТП, то в даному випадку додаткова відповідальністю відповідача не настає, а отже ДП «Транспортна компанія» Йофан Лімітед є неналежним відповідачем по справі, тому в задоволенні вимог слід відмовити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявлені вимоги не визнав, відзиву на позов до суду не подав. В обґрунтування заперечень зазначив, що вина водіїв обопільна, тому позивачу слід звертатися з вимогою про відшкодування збитків до страхової компанії. Крім того ОСОБА_5 не являється власником автомобіля, а керував нею за довіреністю, тому не має права заявляти вимоги про відшкодування йому збитків. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цієї справи та справи №211/3530/16-к, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_8 (а.с. 5 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), позивач ОСОБА_5 керував транспортним засобом на підставі довіреності на право керування/розпорядження автомобілем від 04 березня 2013 р. (а.с. 6 - копія довіреності).

09 листопада 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автопоїзду «Сканія» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, відповідача по справі, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, позивача по справі.

Власником вантажного автопоїзду «Сканія» реєстраційний номер НОМЕР_3 є Дочірнє підприємство «Транспортна компанія «Йофан Лімітед», про що не заперечується останнім, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18).

Згідно висновку експерта № Д15/12/15 по визначенню матеріального збитку, складеного 18 грудня 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 14-49), ринкова вартість автомобіля НОМЕР_4 становить 79389,00 грн., сума матеріального збитку, нанесеного при дорожньо-транспортній пригоді власнику автомобіля НОМЕР_4 становить 79389,00 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д12/04/18 про оцінку транспортного засобу, складеного 12 квітня 2018 р. (а.с. 89-114), ринкова вартість автомобіля ВАЗ 211340, реєстраційний номер НОМЕР_5, на дату оцінки з врахуванням пошкоджень після ДТП, складає 21521,98 грн.

Таким чином, вартість відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача складає 57867,02 грн. (79389,00 грн. 21521,98 грн.).

Разом з тим, відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, ОСОБА_9 Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) зазначила, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), тому вважала обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позову, встановивши, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред'явив вимогу до відповідача. В даній постанові ОСОБА_9 Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Таким чином, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.

В судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження №0000605 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України (справа № 211/3530/16-к).

Відповідно до висновку експерта № 19/10.1-114 від 22 липня 2016 року (кримінальне провадження том 1 а.с.218-222), який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, в діях водія ОСОБА_5 з керування автомобілем «ВАЗ 211340» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, котрі з технічної точки зору перебувають в причинному звязку з настанням події ДТП. В діях водія ОСОБА_3 з керування автомобілем «Scania» вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4 та дорожньої розмітки 1.3. правил дорожнього руху України. Невідповідні дії вказаного водія вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил, з технічної точки зору, перебувають в причинному звязку з ДТП, що настала.

Вказаний висновок покладений в основу вироку Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 09.01.2018 р. (а.с. 56 зворот), який в цій частині не скасований, та не заперечується в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 р. (а.с.60), тому з викладеного вбачається, що вина обох водіїв в настанні дорожньо-транспортної пригоди обопільна, а отже сума завданих ОСОБА_5 збитків, підлягає відшкодуванню згідно полісів № АІ/8150680 (майнова шкода 50 000,00 грн.) та №АІ/8150538 (майнова шкода 50 000,00 грн.) в межах сум страхового ліміту.

Вказані поліси чинні (а.с. 157, 158).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення ОСОБА_5 до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, а також обов'язок страховика відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувати заподіяну позивачеві майнову шкоду в межах ліміту відповідальності за договором страхування, відсутність доказів на підтвердження неможливості отримання страхового відшкодування з ПрАТ «УАСК АСКА» позивач не надав, тому заявлені вимоги до ДП «Транспортна компанія «Йофан Лімітед» задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Стосовно вимоги про відшкодування відповідачем ОСОБА_3 витрат, понесених позивачем при проведенні первинного автотоварознавчого дослідження в сумі 3500,00 грн., то вироком суду від 09 січня 2018 року з відповідача стягнуто на його користь витрати, повязані з оплатою судової авто товарознавчої експертизи в сумі 3500 грн. та 318,00 грн. витрат на ксерокс, а всього 3818,00 грн. (а.с.58). Вирок в цій частині залишено без змін (а.с. 62).

Щодо доводів про відсутність підстав для відшкодування шкоди позивачу в звязку з тим, що він не є власником автомобіля, а керував ним за довіреністю, суд зазначає, що пунктом 1 частини 1 статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну (постанова Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1365цс17).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

В звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.979 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко