Справа № 185/8907/18
Провадження № 2/185/1018/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зняття арешту,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила суд: визнати договір купівлі-продажу (біржовий контракт № 163-Н) квартири за адресою м. Донецьк, пр. Київський, б. 1-б кв. 135, укладений в Донецькій товарній біржі 06.08.1997 року між покупцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та продавцем ОСОБА_2 дійсним; зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений на підставі листа приватного нотаріуса Такторова від 27.02.1997 року у відношенні ОСОБА_2.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 06 серпня 1997 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири (біржовий контракт №163-Н), яка знаходиться за адресою м. Донецьк, пр. Київський, 1-б/135. Договір укладений на Донецькій товарній біржі та посвідчено підписами продавця, покупця та генерального директора біржі. Вартість квартири на момент укладення контракту становить 14 237, 00 грн. Позивач сплатила вартість квартири продавцю та прийняла її шляхом проживання та реєстрації місця проживання. 08.08.1997 року за реєстровим № 14 в реєстровій книзі № 7/14дк-9 договір був зареєстрований в Донецькому бюро технічної інвентаризації. На теперішній час вона вирішила розпорядитися своєю квартирою, однак нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що біржовий контракт, що не був нотаріально посвідчений, не є дійсним, а також у звязку з наявністю на вказаній квартирі заборони, накладеної за обтяженнями попереднього власника ОСОБА_2 З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон їй стало відомо що до квартири АДРЕСА_2 міститься запис про архівну заборону № 320-5 від 06.03.1997 року на підставі листа приватного нотаріуса Такторова від 27.02.1997 року. Вважає, що у неї в наявності є всі документи на підтвердження права власності на квартиру а саме біржовий контракт, технічний паспорт, реєстраційне посвідчення, однак вона не може здійснити та реалізувати право власності на квартиру, у звязку з чим вимушена звернутися до суду.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справу, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
06.08.1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на Донецькій товарній біржі був укладений біржовий контракт № 163-н відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_3. (а.с 8)
07.08.1997 року Донецьким бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_3 (а.с. 11)
08.08.1997 року біржовий контракт № 163-н від 06.08.1997 року посвідчений Донецькою Товарною біржею зареєстрований у Донецькому бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу за № 7/14 дк-9 під реєстровим № 14. (а.с. 9)
22.02.2014 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та отримала прізвище «Рудуш», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 344136 (а.с. 7)
Як зазначає позивач у позові, вона сплатила вартість квартири ОСОБА_2, зареєструвала договір в Донецькому БТІ та прийняла квартиру шляхом проживання в квартирі з реєстрацією місця проживання, про що є відмітка у її паспорті. Тільки на даний час, вирішив розпорядитися своєю квартирою, їй стало відомо про наявність заборони та про неможливість укладення правочину купівлі-продажу у нотаріуса.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна cформованої 09.12.2016 року на квартиру АДРЕСА_5 наявне обтяження, а саме лист б/н 27.02.1997 року приватного нотаріуса Такторова. (а.с. 13)
Відповідно до ст. 47 ЦК України, (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України).
Позивач, звертаючись до суду з позовом посилається на ч. 2 ст. 220 ЦК України, а саме те, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Однак, Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.
Крім того, відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна на момент укладення біржового контракту № 163-н на квартиру АДРЕСА_5 наявне обтяження, а саме лист б/н 27.02.1997 року приватного нотаріуса Такторова.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини, суд вважає що біржовий контракт № 163-н щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 є неукладеним а тому не може бути визнаний судом дійсним, у звязку з чим в задоволення даної позовної вимоги необхідно відмовити.
Щодо позовної вимоги про зняття арешту з спірної квартири накладеного на підставі листа нотаріуса Такторова, суд вважає що дана позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки позивачем у позові не зазначено та не надано жодного документу щодо накладення арешту. Крім того, позовна заява не містить посилання на норми ЦПК, які передбачають зняття арешту судом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зняття арешту відмовити
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С. Г. Юдіна