ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 537/4051/16-ц

провадження № 61-17493св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 лютого 2017 року в складі судді Хіневич В. І. та на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року в складі колегії суддів Кузнєцової О. Ю., Одринської Т. В., Дорош А. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача на його користь 6000 грн у рахунок вішкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог указував, що вироком Крюківського райсуду м. Кременчука від 15 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнана винною в тому, що 24 лютого 2016 року з гаража ОСОБА_1 вона викрала бензопилу «ЕКО» серії КС 352 ES; а 01 березня 2016 року з цього ж гаража викрала болгарку марки «Росмаш РШМ-900» та електролобзик марки «Штерн JS 65», чим спричинила йому майнову шкоду в розмірі 3150 грн.

Указував, що ОСОБА_2 надала йому розписку, в якій зобов`язується повернути йому 15 000 грн боргу.

Оскільки ОСОБА_2 сплатила лише 9000 грн із 15 000 грн, позивач просив вирішити даний спір в судовому порядку.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст судових рішень апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 лютого 2017 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалоюо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року дана справа призначена до судового розгляду.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заперечення на касаційну скаргу

Заперечення від інших учасників справи на дану касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнана винною в учиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, та засуджена до трьх років позбавлення волі. Відповідно до статті 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вирок суду набрав законної сили 16 травня 2016 року.

Указаним вироком установлено, що майнова шкода, завдана ОСОБА_1 , становить 3150 грн.

16 квітня 2016 року ОСОБА_2 написала розписку, відповідно до якої вона зобов`язалася повернути ОСОБА_1 15 000 грн боргу протягом 5 місяців, із виплатою по 3000 грн щомісяця.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 57 ЦПК України в указаній редакції доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (абзац другий частини першої, частина друга статті 58 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України в зазначеній редакції обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що обґрунтованість його позовних вимог підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 16 квітня 2016 року про отримання грошових коштів у борг.

Предметом позову в даній справі є позовна вимога майнового характеру про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що надана позивачем розписка не є належним засобом доказування в даній справі, оскільки не підтверджує факт завдання відповідачем майнової шкоди позивачеві, її розмір та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та спричиненою шкодою.

Розмір шкоди, встановлений вироком, не відповідає сумі боргу за розпискою. На інші обставини та докази позивач в обґрунтування своїх вимог і розміру заподіяної злочином шкоди не посилається.

Правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 11 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до статті 4, пункту 5 частини другої статті 119 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Зміст наданої позивачем розписки підтверджує факт наявності між сторонами правовідносин за договором позики та не дає підстав для висновку, що визначена в розписці сума боргу відповідає розміру вартості викрадених у позивача речей.

Ураховуючи викладене, обґрунтованим є також висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що наявність вказаної розписки не має значення для вирішення даної справи по суті та може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук