Ухвала

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 711/2134/18

провадження № 61-3496 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ :

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , просив стягнути заборгованість за договором позики, укладеним між сторонами 01 грудня 2017 року у розмірі 4 480 доларів США, що є еквівалентом 119 863 грн 30 коп.; заборгованість за договором позики від 01 грудня 2017 року в розмірі 2 960 Євро, що є еквівалентом 92 531 грн 97 коп.; заборгованість за договором позики від 23 лютого 2018 року в розмірі 12 468 доларів США, що є еквівалентом 333 583 грн 83 коп. Загальна сума заборгованості в національній валюті складає 545 979 грн 10 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 01 грудня 2017 року він позичив ОСОБА_1 5 000 доларів США з терміном повернення позики до 01 травня 2018 року. Відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно до 01 числа кожного місяця сплачувати на повернення боргу по 833 доларів США та проценти за користування позикою з розрахунку 3% річних на суму залишку боргу. 09 січня 2018 року відповідач здійснив часткове погашення суми позики в розмірі 1 000 доларів США та 150 доларів США. Станом на 31 липня 2018 року сума заборгованості за вказаним договором становить 4 480 доларів США, що є еквівалентом 119 863 грн 30 коп., з яких: 4 000 доларів США - тіло кредиту; 480 доларів США - проценти. 01 грудня 2017 року він також позичив ОСОБА_1 3 300 Євро, з терміном повернення позики до 1 травня 2018 року. Відповідач взяв на себе зобов`язання щомісячно, до 01 числа кожного місяця сплачувати на повернення цього боргу по 550 Євро та проценти за користування позикою з розрахунку 3% річних на суму залишку боргу. 09 січня 2018 року відповідач здійснив часткове погашення суми позики в розмірі 660 Євро та 100 Євро. Станом на 31 липня 2018 року сума заборгованості за вказаним договором становить 2 960 Євро що є еквівалентом 92 531 грн 97 коп., з яких: 2 640 Євро - тіло кредиту; 320 Євро - проценти. 23 лютого 2018 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_1 20 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 7 березня 2018 року. Відповідач частково повернув йому суму боргу за вказаним договором, а саме: 30 березня 2018 року - 350 доларів США, 5 квітня 2018 року - 11 500 доларів США та 18 липня 2018 року - 582 доларів США. Станом на 31 липня 2018 року сума заборгованості за вказаним договором становить 12 468 доларів США, що є еквівалентом 333 583 грн. 83 коп., з яких: 8 368 доларів США - тіло кредиту; 4 100 доларів США пеня за прострочення повернення позики.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення позик не виконав, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики від 01 грудня 2017 року, 23 лютого 2108 року в сумі 16 948 доларів США та 2 960 Євро, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2018 року є еквівалентом 545 979 грн 10 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 , подано до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Отже ціна позову у даній справі становить 545 979 грн 10 коп., яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*500 = 960 500). Справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик