Номер провадження: 22-ц/813/3340/19
Номер справи місцевого суду: 513/224/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Саратського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року (одноособово суддя Бучацька А.І.) у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу, стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

09.03.2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі-МТСБУ) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу, і, остаточно уточнивши позов, МТСБУ просило стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 904,40 гривень і витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 720,00 гривень, а з ОСОБА_2 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 15 295,60 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

13.09.2013 року з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «МАН», на автодорозі Одеса - Новоазовськ (с. Коблево), скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП), внаслідок якої автомобіль марки «Хюндай» під керуванням водія ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_4 ), цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу №АВ/4325374 зі строком дії від 21.09.2012 року по 20.09.2013 року, зазнав механічних пошкоджень.

На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 16.09.2013 року власник автомобіля ОСОБА_5 повідомив про страховий випадок та 20.09.2013 року звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування, при цьому, просив спрямувати регламентну виплату на рахунок СТО «АС Автосервіс» ФОП ОСОБА_6 у розмірі 27 200 гривень. 26.09.2013 року МТСБУ перераховані кошти у розмірі 13 600 гривень - 50 % від суми страхового відшкодування, а 10.01.2014 року перераховані останні 50 % страхового відшкодування - 13 600 гривень.

Уточнивши позов, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 15 295,60 гривень, а з відповідача ОСОБА_1 , у порядку регресу, страхове відшкодування у розмірі 11 904,40 гривень, витрати за послуги аварійного комісара 720,00 гривень і судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 11 940,40 гривень, витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 720 гривень і судові витрати. Суд відмовив МТСБУ у позові до ОСОБА_2

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник МТСБУ просить рішення суду від 07.11.2018 року в частині відмови у позові до ОСОБА_2 скасувати і постановити у цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника МТСБУ зазначає наступне:

Відмовляючи в позові до ОСОБА_2 суд послався на те, що до даних правовідносин положення ст. 1212 України не застосовуються, оскільки між сторонами існують деліктні зобов`язання, які виникли з факту завдання майнової шкоди та тривали до її відшкодування потерпілому.

Суд послався на те, що загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України застосування інституту безпідставного збагачення можливе у зобов`язальних (договірних) відносинах та на те, що ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як правова підстава, у установленому порядку, буде скасована, визнана недійсною, або була відсутня взагалі.

Вказавши зазначене, суд послався на правову позицію, яка була викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року у справі № 6- 88цс13.

Між сторонами не існує договірних зобов`язань, МТСБУ не укладає договори обов`язкового страхування, а у своїй діяльності керується виключно Статутом та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Безпідставним є посилання суду на той факт, що ст. 1212 ЦК України регулює виключно випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, зокрема на те, що: відповідачки була надана послуга з відновлювального ремонту шляхом перерахування коштів на СТО, тобто вона не отримувала коштів ні від МТСБУ, ні від СТО; документи збиралися за дорученням позивача і відповідачка не мала відношення до визначення обсягу та вартості відновлювального ремонту.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 разом із представником СТО ФОП ОСОБА_6 була присутня на огляді пошкодженого транспортного засобу, про що свідчить її підпис у протоколі огляду. Крім того, у своїй заяві від 20.09.2013 року ОСОБА_2 зазначила на який рахунок слід перерахувати кошти для відновлення пошкодженого транспортного засобу, тобто питання щодо розміру відшкодування були безпосередньо погоджені між СТО та відповідачкою.

Відповідачкою не доведений факт того, що МТСБУ примусив її відновити транспортний засіб саме на СТО ФОП ОСОБА_6.

Суд не дотримався вимог ст. ст. 79,80 ЦПК України щодо достовірності та достатності доказів, оскільки МТСБУ будь-яких актів виконаних робіт із СТО не підписувало, що також виключає характер договірних відносин між МТСБУ та СТО.

МТСБУ діяло виключно в межах чинного законодавства. Так, відповідно до положень п. 34.4 ст. 34 та ст. 40 Закону був залучений спеціаліст експертної установи, якому і доручалось складення протокол огляду пошкодженого транспортного засобу з урахуванням заяви потерпілої про відновлення її транспортного засобу на СТО, яка була вказана у її заяві про виплату відшкодування. На огляді були присутні, як відповідачі, так і представник СТО.

Посилаючись у рішенні на те, що позивач погодився з висновком судового експерта, суд не обґрунтував на що саме це вплинуло при прийнятті ним рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 . У порушення ст. 263 ЦПК України, суд не надав належної оцінки тому, що вказаний висновок експерта не спростовувався і відповідачкою ОСОБА_2 , з яким вона погодилася.

Виходячи з конструкції ст. 1212 ЦК України, у даному випадку мало місце пред`явлення позивачем кондиційної вимоги, яка є самостійним засобом захисту порушеного права власності на грошові кошти, які належать об`єднанню страховиків та підлягають стягненню з особи, з якою МТСБУ не пов`язано договірними зобов`язаннями.

Судом не враховані положення ст. 1215 ЦК України, яка регулює перелік майна, що не підлягає поверненню і відповідно до положень якої не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісність з боку набувача, інше майно, якщо це встановлено законом. До цього переліку майна страхові або регламентні виплати не відносяться, тим більше, що мала місце рахункова помилка та незалежно від поведінка набувача безпідставно отримані кошти мають бути повернуті позивачеві.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом апеляційної інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

13.09.2013 року з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «МАН», на автодорозі Одеса - Новоазовськ (с. Коблево), скоєно ДТП, внаслідок якого автомобіль марки «Хюндай» під керуванням водія ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_4 ), зазнав механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність автомобіля застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», згідно полісу №АВ/4325374 зі строком дії від 21.09.2012 року по 20.09.2013 року (а.с.9-13 т.1).

На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

16.09.2013 року, особа, яка застрахувала автомобіль на підставі довіреності - ОСОБА_2 повідомила МТСБУ про страховий випадок, а 20.09.2013 року звернулась до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування, при цьому, просила регламентну виплату у розмірі 27 200 гривень спрямувати на рахунок СТО «АС Автосервіс» ФОП ОСОБА_6 (а.с.7,8,10,13 т.1).

26.09.2013 року і 10.01.2014 року МТСБУ перерахував СТО страхове відшкодування по 13 600 гривень, всього 27 000 гривень (а.с.14-18, 25,27 т.1).

14.03.2017 року, уточнивши позов, МТСБУ просило стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 15 295,60 гривень, а з відповідача ОСОБА_1 , у порядку регресу, страхове відшкодування у розмірі 11 904,40 гривень та витрати за послуги аварійного комісара 720,00 гривень (а.с.180,181 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди у порядку регресу, страхового відшкодування та стягнення грошових коштів у порядку ст. 1212 ЦК України, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон).

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Позивач МТСБУ оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови йому у позові про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих нею грошових коштів.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих нею грошових коштів виходив з необґрунтованості позовних вимог (а.с.101-104 т.1).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ст. 1212 ЦК України).

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання щодо безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених у ст.11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст.1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11, чч.1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст.11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч.2 ст.11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті лише за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання зобов`язання не вважається безпідставним.

В разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З матеріалів справи вбачається, що між МТСБУ і ОСОБА_2 виникли правовідносини із зобов`язання відшкодувати страхове відшкодування.

Так, 13.09.2013 року з вини відповідача ОСОБА_1 скоєно ДТП, внаслідок якого автомобіль марки «Хюндай» під керуванням водія ОСОБА_3 (власник автомобіля ОСОБА_4 ), зазнав механічних пошкоджень.

При цьому, ОСОБА_2 , згідно полісу №АВ/4325374 зі строком дії від 21.09.2012 року по 20.09.2013 року, застрахувала у ВАТ НАСК «Оранта», цивільно-правову відповідальність автомобіля «Хюндай».

На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (ст. 35 п. 35.1 Закону).

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (ст. 41 п. 41.1 п. а Закону).

26.09.2013 року і 10.01.2014 року МТСБУ, на підставі висновку спеціаліста автотоварознавця, а також повідомлення і заяви страхувальника ОСОБА_2 , МТСБУ перерахував СТО страхове відшкодування по 13 600 гривень, а всього 27 000 гривень (а.с.7,8,14-18,25,27 т.1)

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №3495 від 02.11.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Xyundai H-200» № НОМЕР_1 2000 року випуску, внаслідок ДТП, яке мало місце 13.09.2013 року, становить 11 094,40 гривень (а.с.136-142 т.1).

МТСБУ вважає, що різниця сплаченого ним ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 15 295,60 гривень (регламентна виплата в розмірі 27 000 гривень була спрямована МТСБУ на рахунок СТО «АС Автосервіс», ФОП ОСОБА_6 , 27 000 - 11 094,40 = 15 295,60) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь МСТБУ з підстав ст. 1212 ЦК України.

Разом з тим, 15 295, 60 гривень, на підставі Закону, МСТБУ виплатив страхувальнику ОСОБА_2 в якості страхового відшкодування.

Зважаючи на те, що між сторонами виникли правовідносини зі страхового відшкодування на підставі Закону, набуття ОСОБА_2 за рахунок МСТБУ грошових коштів у вигляді страхового відшкодування, у даному випадку не може вважатись безпідставним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову МТСБУ у позові до ОСОБА_2

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника МСТБУ у скарзі про те, що: між МТСБУ і ОСОБА_2 не існує будь-яких зобов`язань, а тому підлягають застосуванню положення ст. 1212 ЦК України; виходячи з конструкції ст. 1212 ЦК України, у даному випадку мало місце пред`явлення позивачем кондиційної вимоги, яка є самостійним засобом захисту порушеного права власності на грошові кошти; у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (постанова ВСУ у справі № 6-122цс14); суд помилково не застосував ст. 1212 ЦК України, яка регулює правовідносини між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 , - не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень п.2.1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( ст. 39, п.39.1 Закону).

Встановивши, що між МТСБУ і Воронковою виникли правовідносини з полісу страхування №АВ/4325374 від 21.09.2012 року зі строком дії 20.09.2013 року, страховий випадок мав місце 13.09.2013 року, на підставі Закону МТСБУ виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин.

Відсутність правової підстави, це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій

В разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 3.06.2015 у справі №6-100цс15.

У даному випадку такі обставини відсутні, а тому і відсутні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України.

Доводи представника позивача у скарзі про те, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків стосовно того, що ОСОБА_2 не може нести відповідальність з підстав ст. 1212 ЦК України у зв`язку з тим, що грошові кошти вона особисто не отримала, оскільки страхове відшкодування перераховано безпосередньо на рахунок СТО ФОП ОСОБА_6, заслуговують на увагу.

Висновки суду першої інстанції у цій частині підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення, оскільки ОСОБА_2 , у даному випадку, є належним відповідачем.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що вимоги МТСБУ про стягнення грошових коштів з підстав ст. 1212 ЦК України є необґрунтованими, відсутні підстави для ствердження про порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.4 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові МСТБУ до ОСОБА_2 за необґрунтованістю вимог, разом з тим, висновки суду стосовно ОСОБА_2 в частині того, що вона є неналежним відповідачем, підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду.

IV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, ч.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року у частині відмови Моторному (транспортному) страховому бюро України у позові до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 15 295,60 гривень - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду судження суду стосовно того, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем.

В іншій частині рішення Саратського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року про відмову Моторному (транспортному) страховому бюро України у позові до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 15 295,60 гривень - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 08.07.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков