Єдиний номер справи 490/9490/18 Головуючий по 1 інстанції Чулуп О.С.
Провадження 22-ц/812/1218/19 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.

секретар судового засідання - Біляєва В.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019р.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановила:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з моменту подання позову до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що з 15 квітня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але стосунки між ними фактично припинені і вона звернулася до суду з позовом про його розірвання. Від шлюбу мають двох синів, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не бере та будь - якої матеріальної допомоги не надає, хоча має фінансові можливості.

Крім того, зазначила що у власності відповідача є земельна ділянка, автомобіль, квартира та приміщення під автомобільний гараж.

Враховуючи вище зазначене, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким розмір аліментів на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановити з урахуванням тих обставин, що на його утриманні є ще троє його дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 . При цьому зазначає, що справа розглянута з порушенням територіальної підсудності.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. При цьому щодо підсудності справи цьому суду зазначила, що хоча вона і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але місцем її постійного проживання з 2011 року є м . Миколаїв . На підтвердження цього надала договір оренди від 05 червня 2018 року, за яким вона орендує кв. АДРЕСА_3 . А також зазначила,що дана вулиця відноситься до території Центрального району м. Миколаєва.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2018 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019р. позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

В лютому 2019 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 24 січня 2019 року.

У поданій заяві відповідач, зокрема, зазначив, що дана справа не підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва, оскільки позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а його з 04 жовтня 2018 року знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 та він проживає за адресою АДРЕСА_4 .

На підтвердження його зареєстрованого місця проживання у м. Чернігові та зняття з реєстрації з попередньої адреси у м. Житомирі доказів не надав. З долученої відповідачем довіреності від 07 вересня 2018 року видно, що зареєстроване місце проживання відповідача АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 24 січня 2019 року залишено без задоволення.

Так, відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказала місцем свого проживання кв. АДРЕСА_3 та скориставшись правом альтернативної підсудності, подала позов до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Як на підставу свого законного проживання (перебування) на території Центрального району м. Миколаєва надала договір оренди квартири та довідку за підписом голови правління ОСББ «Велика Морська 21» за змістом якої вона та її двоє синів проживають за адресою кв. АДРЕСА_3 без реєстрації з 05 червня 2018 року.

Однак дана довідка та договір не свідчать про підтвердження зареєстрованого місця проживання та перебування позивача, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Реєстрації проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

Згідно з п. 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п. 3, 7, 9 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Договір оренди квартири від 05 червня 2018 року та довідка голови правління ОСББ «Велика Морська 21» не є тими офіційними документами, які підтверджують зареєстроване місце проживання чи перебування позивача на території Центрального району м. Миколаєва, як того вимагає Закон.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 останнім місцем реєстрації позивача зазначено: АДРЕСА_1 .

На час вирішення питання про відкриття провадження у справі у суду першої інстанції були відсутні підстави, з врахуванням реєстрації позивача , яка була зазначена у копії паспорта, що долучена до позовної заяви та зареєстрованого місця проживання відповідача, констатувати про альтернативну підсудність даної цивільної справи.

Відповідно до ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушенням правил територіальної юрисдикції ( підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Як видно з матеріалів справи, подавши заяву про перегляд заочного рішення відповідач, крім іншого, вказував на порушення територіальної підсудності, але заяву його було залишено без задоволення.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених фактичних обставин, колегія суддів вважає, що справу Центральним районним судом м. Миколаєва розглянуто з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Корольовського районного суду м. Житомира.

Оскільки позов розглянуто з порушенням правил територіальної юрисдикції, колегія суддів не перевіряє інших доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції за наслідками розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.ст.367,374,378,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019 року скасувати та направити справу на розгляд за встановленою територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Корольовського районного суду м. Житомира.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 17 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: