Справа № 461/923/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/811/1533/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м.Львів

Справа № 462/633461/923/17

Провадження № 22ц/811/1533/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечив Львівський апеляційний суд та Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Ідея Банк»

на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 7 серпня 2017 року (суддя Лялюк Є.Д.),

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Ідея Банк», з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ», про визнання кредитного договору нікчемним та недійсним,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання кредитного договору нікчемним із застосуванням наслідків недійсності нікчемного правочину. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та банком укладено кредитний договір № Р30.187.72264 строком на 30 місяців, з датуванням видачі кредиту датою списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок, за яким ПАТ «Ідея Банк» надано їй (позичальнику) грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором під зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 28 листопада 2016 року кредит було повернуто. Зазначає, що 23 листопада 2016 року до неї (позивача) надійшли документи про проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 52725564. За відомостями отриманої копії постанови ВП № 52725564 про звернення стягнення на доходи боржника від 1 листопада 2016 року борг в розмірі 32 821, 59 грн. з боржника ОСОБА_3 стягується на користь стягувача ТОВ «ФК «РАНТЬЕ». Вказує, що зверталась до Криворізького відділення ПАТ «Ідея Банк» за роз`ясненнями про борг в розмірі 32 821,59 грн. ТОВ ФК «РАНТЬЕ»та причетності ПАТ «Ідея Банк» до нього, з відкриттям виконавчого провадження № 52725564. Стверджує, що ПАТ «Ідея Банк» надіслано пакет документів щодо виникнення кредитного зобов`язання за кредитним договором № Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року перед ПАТ «Ідея Банк» та відступу останнім факторові ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» грошової вимоги до неї, як боржника. Просить визнати кредитний договір недійсним, оскільки про такий вона не знала, коштів не отримувала та не вступала з банком в правовідносини по договору Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 7 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано нікчемним кредитний договір Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 з ПАТ «Ідея Банк».

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує ПАТ «Ідея Банк». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що судом першої інстанції, при визнанні кредитного договору нікчемним, не взято пояснень у менеджера Криворізького відділення ПАТ «Ідея Банк», який підписував оспорюваний кредитний договір з приводу вчинення ним зазначеної дії, а на підставі висновку експертизи про те, що підпис розміщений в графі «Позичальник» розділу «Підписи сторін» у кредитному договорі № .73362 від 21 липня 2014 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Крім кредитного договору позивач також 21 липня 2014 року підписувала договір страхування життя з ПрАТ «СК «ТАС». Проте підписи на цьому договорі не були предметом дослідження.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у чинній на даний час редакції суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновком судово-почеркознавчої експертизи №2167 від 22 червня 2017 року, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у графі «Позичальник» розділу «Підписи сторін» у кредитному договорі № Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_3 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Встановлено, що 29 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Р30.187.72264 строком на 30 місяців.

Державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М. № 820 відкрито виконавче провадження № 52725564, і про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», якому ПАТ «Ідея Банк» за договором факторингу № 31/12-1 відступив право вимоги за кредитним договором № Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року, коштів в розмірі 32 821, 59 грн.

Виконавче провадження № 52725564 відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса за заявою стягувача ТОВ «ФК «РАНТЬЕ».

Позивач посилається на те, що ПАТ «Ідея Банк», за місцем знаходження у місті Львів вулиця Валова, 11, скористався відомостями електронної бази даних за раніше укладеними кредитними договорами, при відсутності дозволу на обробку персональних даних переніс дані кредитного договору № Р30.187.72264 між ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк» від 29 серпня 2013 року на новий бланк кредитного договору № Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року, уклав його без її участі та підпису.

Встановлено, що 6 квітня 2017 року за клопотанням банку призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що передбачено ч. 1 ст. 58 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 цього Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, що передбачено ч.1 ст. 143 ЦПК України.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №2167 від 22 червня 2017 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у графі «Позичальник» розділу «Підписи сторін» у кредитному договорі № Р23.187.73362 від 21 липня 2014 року, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 215 цього Кодексувизначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), що встановлено ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Нікчемним правочином є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв`язку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру, незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін.

Визначаються такі ознаки нікчемного правочину: 1) нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання; 2) правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін. 3) нікчемний правочин не породжує правові наслідки, які притаманні правочинам. Сторони не досягнуть бажаного результату внаслідок вчинення нікчемного правочину; 4) нікчемний правочин породжує лише наслідки, які пов`язані з його недійсністю. Такими наслідками будуть поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція) та відшкодування збитків або моральної шкоди, завданих другій стороні або третій особі внаслідок його вчинення.

Недійсним може бути лише укладений правочин, тому необхідно недійсний правочин відрізняти від неукладеного. Недійсний - це такий правочин, який здійснився, але в силу наявних у нього недоліків не має правової сили, а породжує наслідки його недійсності. На відміну від недійсного, неукладений правочин ніколи не існував та існувати не міг, тому правової сили не має. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зокрема, істотними є умови, що визнані такими законом або необхідні для даного виду договорів, а також ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Позивач посилається на те, що вона не підписувала оскаржуваний договір, однак не порушує питання про те, що такий є неукладеним.

Підстави для визнання нікчемним договору, який є предметом позову, відсутні. Позов про його визнання неукладеним не заявлений.

Колегія суддів, з урахувавнням встановленого, не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та вважає, що належить відмовити в задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивача в користь відповідача підлягає стягненню 5 561 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, п.1 ч.2 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 7 серпня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» про визнання нікчемним кредитного договору № Р23.187.773362 від 21 липня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (, з місцем знаходження у м. Львів, вул. Валова, 11) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та визнання недійсним нікчемного кредитного договору № Р23.187.773362 від 21 липня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (, з місцем знаходження у м. Львів, вул. Валова, 11, та ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» ( МФО 336310, , 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) 5 561 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят одну) грн. судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 2 липня 2019 року.

Головуючий

Судді