Дата документу 09.07.2019 Справа № 328/2423/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/2423/18
Провадження №22-ц/807/2378/19
Головуючий в 1-й інстанції - Коваленко П.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року, постановлену у м. Токмак, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу Савран Олександри Іванівни про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та визнання незаконними і скасування реєстраційних дій,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Токмацького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу Савран Олександри Іванівни про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та визнання незаконними і скасування реєстраційних дій. У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, оскільки на теперішній час на розгляді Великої палати Верховного Суду знаходиться справа № 227/1506/18 за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області про визнання договору міни земельної ділянки недійсним, в контексті застосування мораторію на відчуження земельної ділянки передбаченого пунктом 15 Розділом Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року, клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі - задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі № 328/2423/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу Савран Олександри Іванівни про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та визнання незаконними і скасування реєстраційних дій до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у цивільній справі № 227/1506/18.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі порушив права позивача на розгляд справи протягом розумного строку. Крім того, за приписами ч.3 ст.210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої ст. 251 ЦПК України та п.1-3 ч.1 ст.252 цього Кодексу. Таким чином, суд першої інстанції в порушення норм процесуального Кодексу постановив оскаржувану ухвалу на підставі п.10 ч.2 ст. 252 ЦПК України на стадії судового розгляду.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що при розгляді цієї справи вирішенню підлягають питання щодо застосування до спірних правовідносин норм пункту 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, а саме, чи розповсюджується мораторій на відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), на міну таких земельних ділянок.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 227/1506/18 (провадження № 61-47410ск18) за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Каравай", треті особи: приватний нотаріус Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В., Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання договору міни земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що мораторій на відчуження земельних часток (паїв) був запроваджений з прийняттям 18 січня 2001 року Закону України "Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю)". Закон забороняв відчужувати земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при викупі земельних ділянок для державних і громадських потреб. Мораторій мав діяти до врегулювання порядку реалізації прав громадян і юридичних осіб на земельну частку (пай) ЗК України.

З прийняттям ЗК України 25 жовтня 2001 року мораторій не був знятий, а пунктом 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України заборонено відчуження не лише земельних часток (паїв), а й земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва. Заборона мала діяти до 1 січня 2005 року, проте із змінами, внесеними законами: від 03 червня 2008 року № 309-VI, від 19 січня 2010 року № 1783-VI, від 20 грудня 2011 року № 4174-VI, від 20 листопада 2012 року № 5494-VI, мораторій фактично було зроблено безстроковим, його строк було продовжено до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року.

На даний час положення про мораторій (пункт 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України) забороняють до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року: а) купівлю-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справа № 227/1506/18 (провадження № 61-47410св18) за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Каравай", треті особи: приватний нотаріус Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В., Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання договору міни земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року прийнята до розгляду; призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки предметом розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» є договір міни (обміну) земельних ділянок, укладений між відповідачами у період дії заборони на відчуження земельних ділянок, а на розгляді Великої палати Верховного Суду дійсно знаходиться справа № 227/1506/18 про визнання договору міни земельної ділянки недійсним, в контексті застосування мораторію на відчуження земельної ділянки передбаченого пунктом 15 Розділом Х Перехідних положень Земельного кодексу України, тобто дані справи розглядаються у подібних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов до висновку про доцільність зупинення провадження у даній справі до винесення правового висновку у подібних правовідносинах Великою палатою Верховного Суду.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із пунктом 14 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Справа № 227/1506/18 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з відступленням від правових позицій Верховного Суду України та Верховного Суду, на які посилається позивач у своєму позові. Тобто, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду буде мати значення під час розгляду справи судом при вирішенні питання щодо застосування правових позицій Верховного Суду України та Верховного Суду.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу порушення строків розгляду вказаної справи, то слід зазначити, що згідно зі ст.125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. Отже, зупинення провадження у справі не буде мати наслідком порушення розумних строків розгляду справи, а лише буде наслідком для повного, об`єктивного та всебічного розгляду даної справи.

Крім того, слід зазначити що на момент апеляційного розгляду, справа № 227/1506/18 15 травня 2019 року розглянута Великою Палатою Верховного Суду, а відповідно на даний час перестали існувати підстави для зупинення провадження у цій справі.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості зупинення провадження з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України на стадії розгляду справи по суті не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі до закінчення перегляду вищезазначеної цивільної справи в касаційному порядку.

Така ж позиція викладена в роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України в п.33 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо зупинення провадження у справі.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолан-агро» залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 09 липня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков