ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 715/2060/15-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Андрушків С.П.,

скаржник: ОСОБА_1,

боржник: ОСОБА_2,

особа, дії якої оскаржуються: Глибоцький районний відділ ДВС Головного територіального управління у Чернівецькій області,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року, постановлену під головуванням судді Цуркана В.В., дата виготовлення повного тексту невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця на підставі статей 447, 448 ЦПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 19.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження - ВП №52289935. Ознайомившись із змістом постанови вважає її незаконною, а дії державного виконавця протиправними. Так, згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, а оскільки ОСОБА_2 більше 8 років проживає в м. Чернівці, відповідно виконавчі дії мали проводитись за адресою його проживання, через що просив постанову про відкриття виконавчого провадження скасувати.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.01.2018 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Манасовича В.В. щодо винесення (підписання) ним 19 вересня 2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52289935) неправомірними.

Провадження №22-ц/822/129/19 Категорія 59

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52289935, винесену 19.09.2016 року державним виконавцем Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Манасовичем В.В., скасовано.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та у задоволенні скарги відмовити.

Вказує, що ні скаржником у поданій ним скарзі, ні судом першої інстанції в ухвалі суду не зазначено, які саме правові норми були порушені державним виконавцем під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та в чому саме полягає порушення прав боржника у зв'язку з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження районний суд виходив з того, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було виконано вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме ОСОБА_2 не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що позбавило останнього добровільно виконати постанову.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 12.06.2016 року, далі - Закону 606-XIV, який діяв на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 19 Закону 606-XIV передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, крім іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника, оголосити заборону на його відчуження.

В силу ч.1, 5 ст.20 Закону 606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Згідно ст.25 Закону 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

На виконання рішення Глибоцьким районним судом Чернівецької області 24.03.2016 року видано виконавчий лист. У виконавчому листі зазначено, що боржник ОСОБА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).

19.09.2016 року державним виконавцем Глибоцького РВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Манасович В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом (а.с.3).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач зазначив місце проживання боржника: АДРЕСА_1, що територіально відноситься та підпорядковано відділу ДВС Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області (а.с.35).

З копії довідки Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №36 від 18.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 не проживає по АДРЕСА_1 (а.с.3 зворот), однак остання була видана після відкриття провадження, а в копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 міститься відмітка про реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 (а.с.2).

Отже, колегія суддів звертає увагу, що положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» на державного виконавця не покладено обов'язку щодо перевірки місцезнаходження боржника під час вирішення питання щодо відкриття провадження, а тому у разі з'ясування іншого місця проживання чи перебування боржника, така обставини не є підставою скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а лише може бути підставою для направлення постанови за встановленим місцем проживання чи перебування боржника.

Судом першої інстанції не враховано вище наведені фактичні обставини справи та вимоги закону, що, в свою чергу, призвело до хибного висновку про те, що дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження були неправомірними й оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2016 року є незаконною, отже помилково її скасував.

Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 січня 2018 року скасувати та у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.М. Литвинюк/