Ухвала

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 639/1141/18

провадження № 61-46793ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року

та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня

2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Форсюк Кристини Артурівни,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, заінтересована особа - ОСОБА_5, на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Форсюк К. А. (далі - Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області).

Скарга мотивована тим, що у провадженні Міжрайонного ВДВС

по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ

у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 2-9881, виданий

18 листопада 2002 року Жовтневим районним судом місті Харкова, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі

ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 жовтня

2002 року до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки станом на 01 лютого 2018 року боржник ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 96 421,52 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, 21 лютого 2018 року державний виконавець Форсюк К. А. винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом - автомобілем марки Toyota Camry, який належить на праві власності матері скаржника, яка є інвалідом ІІ групи та перебуває на його утриманні.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_4 просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Форсюк К. А. щодо винесення у виконавчому провадженні № 42199665 постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами

від 21 лютого 2018 року та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами перебування на його утриманні осіб з ІІ групою інвалідності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що у провадженні Міжрайонного ВДВС

по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ

у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 2-9881, виданий

18 листопада 2002 року Жовтневим районним судом місті Харкова, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі

ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 жовтня

2002 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з пунктом 2 частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судами встановлено, що станом на 01 лютого 2018 року боржник

ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 96 421,52 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, тому

21 лютого 2018 року державний виконавець Форсюк К. А. винесла постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом - автомобілем марки Toyota Camry, який належить на праві власності матері скаржника, яка є інвалідом ІІ групи та перебуває на його утриманні.

Пунктом 2 частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Встановивши, що відповідно до довідки КП «Харківського МБТІ»

ОСОБА_4 є співвласником квартири № АДРЕСА_1, в якій зареєстровані також ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та врахувавши, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8, яка є інвалідом ІІ групи, знаходиться на утриманні саме ОСОБА_4, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ФорсюкКристини Артурівни, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 травня 2018 року

та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня

2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк