Справа №: 671/947/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їхнього представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення в приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення в приміщення,

встановив:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 . На обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі (дружина та сини), які вселилися в будинок як члени сім`ї власника, не проживають в даному будинку без поважних на те причин з 25 січня 2017 року. В будинку відсутні особисті речі відповідачів. Останні зареєстровані за вказаною адресою, однак не беруть участі у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території. Також він, позивач, будучи власником будинку, не має можливості отримати субсидію, оскільки відповідачі залишаються зареєстрованими в будинку. В підтвердження своїх вимог посилається на показання свідків та акт обстеження житлових умов.

Відповідачка ОСОБА_5 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову зазначила, що 30.09.1984 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , і з цього часу проживала разом з ним за вказаною адресою. Від шлюбу у них народилося троє дітей, в тому числі і сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідачі по первісному позову. Вона не проживає у вказаному будинку з поважних причин, а саме через те, що ОСОБА_1 , позивач за первісним позовом, перешкоджав їй в користуванні будинком та майном, яке було ними придбано під час перебування в шлюбі, а саме не пускав в будинок, бив її та дітей, погрожував розправою. У зв`язку з цим вона на даний час проживає в будинку своєї матері в АДРЕСА_2 . Вважає, що вона має право на користування спірним будинком та на вселення в нього.

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення першкод у користуванні житловим приміщенням по АДРЕСА_1 та вселення в приміщення. В обгрунування позову посилаються на те, що вони тривалий час - з часу їхнього народження проживали в спірному будинку. Під час спільного проживання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , їхній батько, зловживав спиртними напоями, наносив їм побої, виганяв з дому їх та їхню матір та сестру. З жовтня 2018 року батько остаточно вигнав їх з будинку. На даний час в будинку залишилися їхні особисті речі, які батько відмовляється повертати. Крім цього, у період з 26.10.2016 року по 05.05.2018 року ОСОБА_3 не проживав в будинку, так як проходив строкову військову службу. Також зазначають, що вони зверталися в поліцію з заявою про вчинення їхнім батьком кримінального правопорушення. Позивачі вважають, що вони не проживали в будинку з поважних причин, тому не втратили право користування цим житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримує, від виклику в судове засідання зазначених ним в позові свідків відмовився. Проти зустрічних позовних вимог заперечує. Пояснив суду, що відповідачі відмовилися добровільно сплачувати понесені ним витрати на утримання будинку та комунальні платежі, тому він звернувся з даним позовом.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їхній представник проти первісного позову заперечують, зустрічний позов підтримують. Пояснили суду, що у них з батьком виник конфлікт через те, що вони на даний час не несуть витрат на утримання будинку та кумунальні витрати. А саме, вони не досягли згоди щодо розміру витрат, оскільки батько наполягає, щоб вони сплачували 3/4 частини зазначених витрат. Вони ж погоджуються сплачувати 1/2 частку таких витрат.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зустрічний позов підтримує.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічні позови не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1, ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якими є дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Судом об`єктивно встановлено, що позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 04.04.2019 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №162214633 від 04.04.2019 року.

В зазначеному будинку з 23 листопада 1984 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_5 , з 12.05.2010 року - ОСОБА_2 , а з 29.10.2014 року - ОСОБА_3 , про що свідчить довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 28.05.2019 року, даними паспортів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та довідкою про склад сім`ї від 22.11.2018 року, виданої Волочиською міською об`єднаною територіальною громадою.

Згідно з даними погосподарських книг по с. Лозова Волочиського району та пояснень учасників справи, було встановлено, що відповідачі, а саме дружина позивача ОСОБА_1 та його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселилися в зазначений будинок як члени сім`ї власників - батьків позивача ОСОБА_6 , який помер в 1994 році, та ОСОБА_7 , яка померла в 1999 році.

ОСОБА_1 успадкував зазначений будинок після смерті матері ОСОБА_7 та 04.04.2019 року оформив свої спадкові права відповідно до чинного законодавства.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 не надав належних, достатніх та переконливих доказів про те, що відповідачі не проживають в будинку та не користується ним без поважних причин понад один рік.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на акт обстеження від 17 січня 2019 року та довідку про склад сім`ї від 22 листопада 2018 року.

Так, згідно з наданим позивачем актом обстеження помешкання від 17 січня 2019 року, комісією в складі старости села Лозова, депутата міської ради та діловода було проведено обстеження на предмет фактичного проживання в будинку ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб: дружини ОСОБА_5 , синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 На час остеження 17 січня 2019 року комісією встановлено, що дружина та сини ОСОБА_1 зареєстровані в будинку, але в ньому не проживають.

В довідці від 22 листопада 2018 року про склад сім`ї від 22.11.2018 року, виданої Волочиською міською об`єднаною територіальною громадою, міститься інформація, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровані в спірному будинку, однак в ньому не проживають.

Вирішуючи даний спір, суд не приймає до уваги наведені письмові докази, оскільки в них не зазначено обставин, які дають підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки. Також встановлено, що належне відповідачам майно знаходиться в спірному будинку. Ці обставини не заперечувалися сторонами під час розгляду справи.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що з часу складання акту від 17 січня 2019 року та довідки від 22 листопада 2018 року, тобто до дати звернення позивача з позовом в травні 2019 року пройшло менше одного року. Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин того, що відповідачі без поважних причин не проживають в будинку саме з 25 січня 2017 року позивачем не надано і таких обставин не встановлено в судовому засіданні. А тому, наведенівище письмові докази не підтверджують, що відповідачі понад один рік без поважних причин не проживають в спірному будинку.

Також, суд приймає до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 26 жовтня 2016 року був призваний на військову службу, у зв`язку з чим до листопада 2017 року проходив строкову службу, а з 06 листопада 2017 року по 25 травня 2018 року проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом, а тому не проживав в спірному будинку з поважних причин.

Відмовляючи в зустрічних позовах, суд виходить з того, що позивачі за даними позовами також не надали суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим приміщенням в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні сторони як за первісним так і за зустрічним позовами підтвердили, що позивач ОСОБА_1 не змінював вхідний замок на дверях в будинку і ключі від будинку є в його дружини ОСОБА_5 , синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Останні підтвердили, що вони заходять в будинок у відсутності батька. Коли ж батько знаходиться вдома, вони не приходять через відсутність взаєморозуміння, а також через сварки, що виникають між ними.

Встановлено, що після подання позивачем ОСОБА_1 в травні 2019 року до суду позову про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, останні в червні 2019 року в свою чергу звернулися в орган поліції з заявами про кримінальне правопорушення, вчинене позивачем ОСОБА_1 . Зокрема, в своїх заявах відповідачі вказували, що позивач влаштовує скандали та виганяє їх зі спірного житлового будинку, не надає їм доступ до їхніх речей, що знаходяться в будинку. Зазначені обставини підтверджуються заявами від 24.06.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами перевірки, проведеної Волочиським відділенням поліції Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Згідно з даними довідки працівника поліції від 09 липня 2019 року, складеної за результатами проведеної перевірки повідомлення ОСОБА_2 , обставин створення перешкод у користуванні будинком та вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, не встановлено.

Тобто, наведена довідка спростовує доводи позивачів за зустрічни позовом щодо стосовно вчинення ОСОБА_1 перешкод в користуванні житловим будинком.

Показання свідка ОСОБА_8 суд не приймає до уваги, оскільки між нею та її батьком, позивачем ОСОБА_1 , склалися неприязні відносини.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомили, що вони не були очевидцями стосовно вчинення ОСОБА_1 перешкод дружині і дітям в користуванні житловим будинком.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного та зустрічних позовів необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 77, 78, 80, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення в приміщення відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення в приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: ОСОБА_11 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; відповідачі: ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 25.12.2019 року.

Суддя