Ухвала

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 201/3618/16-ц

провадження № 61-25879св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник відповідача - Крапівцева Олена Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення процентів за користування грошовими коштами, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Позовна заява мотивована тим, що 10 грудня 2013 року та 06 березня 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом оприлюднення відкритої оферти було укладено два депозитних договори на суму 39 тис. грн та 14 800 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня

2015 року у справі № 201/14616/15-ц було стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 55 086 грн 83 коп., з урахуванням залишку на його рахунку у сумі 1 286 грн 83 коп., однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, не сплачував проценти за користування вказаними коштами.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь за договором від 10 грудня 2013 року № 230009 (рахунок № НОМЕР_1) нараховані проценти з розрахунку 19,5 % річних у сумі 13 642 грн 52 коп., 3 % річних у сумі 2 154 грн 08 коп., індекс інфляції у сумі 27 768 грн 39 коп., всього - 43 564 грн 99 коп. та нараховані проценти за договором від 06 березня 2014 року № 251175 (рахунок № НОМЕР_2)

з розрахунку 18,5 % річних у сумі 4 904 грн 68 коп., 3 % річних у сумі 817 грн

45 коп., індекс інфляції у сумі 10 537 грн 75 коп., а всього - 16 259 грн 93 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня

2016 року у складі судді Ткаченко Н. В. позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за депозитним договором від 10 грудня 2013 року № 230009 у розмірі 28 004 грн 14 коп., яка складається із: заборгованості за процентами за користування грошовими коштами у розмірі 1 528 грн 48 коп., 3 % річних

у розмірі 2 022 грн 66 коп. та індексу інфляції у розмірі 24 453 грн. Стягнуто з

ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за депозитним договором від 06 березня 2014 року № 251175 у розмірі 10 587 грн 07 коп., яка складається із: заборгованості за процентами за користування грошовими коштами у розмірі 535 грн 03 коп., 3 % річних у розмірі 772 грн 44 коп. та індексу інфляції у розмірі 9 279 грн 60 коп. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що виконавчий лист на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 27 жовтня 2015 року знаходиться у відділі державної виконавчої служби та банком не виконується. Депозитний договір від 10 грудня 2013 року № 230009 було укладено на строк 182 дні зі сплатою 19,5 %, тобто строк дії договору закінчився 10 червня 2014 року, а депозитний договір від 06 березня 2014 року № 251175 укладено на 92 дні зі сплатою 18,5 %, тобто строк дії договору закінчився 06 червня 2014 року. Оскільки депозитні кошти у розмірі 39 тис. грн та 14 800 грн, які стягнуті за рішенням суду, банком не повернуті вкладникові та виконавче провадження не закінчено, тому вимоги позивача про стягнення процентів за користування грошовими коштами за період з 01 травня 2014 року по 02 березня 2016 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 13 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано депозитних договорів, тому при визначенні розміру процентів за користування грошовими коштами суд виходив з того, що строк дії депозитного договору від 10 грудня 2013 року

№ 230009 закінчився 10 червня 2014 року, тому з урахуванням заявлених позовних вимог проценти за користування цим депозитом у розмірі 19,5 % стягнуто з банку за період з 01 травня 2014 року по 10 червня 2014 року включно у розмірі 854 грн 26 коп. Ураховуючи, що на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» процентна ставка за депозитами на вимогу становить 1 % річних, тому відповідно до положень частини другої статті 1070 ЦК України за період

з 11 червня 2014 року по 02 березня 2016 року включно за депозитним договором від 10 грудня 2013 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 стягнуто проценти у розмірі 674 грн 22 коп. У частині позовних вимог про стягнення процентів за депозитним договором від 10 грудня

2013 року відмовлено, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторонами визначено розмір процентної ставки як

19,5 % після закінчення строку дії договору суду не надано. Строк дії депозитного договору від 06 березня 2014 року закінчився 06 червня 2014 року, тому з урахуванням заявлених позовних вимог проценти за користування цим депозитом у розмірі 18,5 % стягнуто з банку на користь позивача за період

з 01 травня 2014 року по 06 червня 2014 року включно у розмірі 277 грн 55 коп. За період з 07 червня 2014 року по 02 березня 2016 року включно з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 стягнуто проценти у розмірі 257 грн 48 коп. В іншій частині вимог про стягнення процентів за депозитним договором від 06 березня 2014 року відмовлено, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторонами визначено розмір процентної ставки - 18,5 % річних після закінчення строку дії договору суду не надано.

Що стосується позовних вимог про стягнення 3 % річних та індексу інфляції, то судом з урахуванням положень статті 625 ЦК України стягнуто з

ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за депозитним договором від 10 грудня 2013 року № 230009 за період з 11 червня 2014 року по 02 березня 2016 року включно 3 % річних у сумі 2 022 грн 66 коп. та індекс інфляції за період з червня 2014 року по лютий 2016 року у сумі 24 453 грн (індекс інфляції за цей період склав 162,7 %) та за депозитним договором від 06 березня 2014 року

№ 251175 за період з 07 червня 2014 року по 02 березня 2016 року включно

3 % річних у сумі 772 грн 44 коп. та індекс інфляції за період з червня 2014 року по лютий 2016 року у сумі 9 279 грн 60 коп. (індекс інфляції за вказаний період склав 162,7 %).

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3 % річних та індексу інфляції відмовлено, у зв'язку з тим, що визначений позивачем період з 01 травня

2016 року по червень 2014 року не є періодом прострочення, оскільки строк дії вказаних депозитних договорів закінчився у червні 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнало, у зв'язку з відсутністю депозитних договорів у письмовій формі, а також посилалось на відсутність доступу до електронних та інших носіїв інформації банку у зв'язку з анексією Автономної Республіки Крим. Банком доведено належними та допустимим доказами факт перерахування грошових коштів з рахунку позивача № НОМЕР_3 у розмірі 39 тис. грн та 14 800 грн на відкриті на ім'я позивача рахунки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 відповідно.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим, судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи. Посилався на те, що ним було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог. Вказував на те, що апеляційним судом помилково взято до уваги банківські виписки, в яких зазначено інформацію про рух коштів на рахунку № НОМЕР_3. Він надав всі наявні у нього докази укладення з банком спірних договорів, внесення відповідних грошових сум та їх наявність на рахунку, а банком не було надано належним та допустимих доказів на спростування укладення таких договорів, відкриття рахунків, внесення та наявність відповідних сум на рахунках останнього. Висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності письмових договорів банківських вкладів, оскільки кошти з його рахунків на депозитний рахунок були перераховані саме ПАТ КБ «ПриватБанк» в системі інтернет-банкінгу Приват24 з ідентифікацією за його мобільним телефоном на умовах та

у порядку, передбаченому Правилами інтернет-банкінгу Приват24, є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять вищевказаного, а банк у порушення вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надав доказів на спростування прийняття та виплати йому грошових коштів.

У жовтні 2017 року надійшло заперечення на касаційну скаргу від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому банк посилався на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, а касаційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII

«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у цивільній справі

№ 201/14616/15-ц, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року, позовні вимоги

ОСОБА_2 задоволено та стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 55 086 грн 83 коп. та судовий збір у розмірі

550 грн 87 коп. (а. с. 15-18).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 27 жовтня 2015 року у цивільній справі № 201/14616/15-ц, зокрема, встановлено, що 23 квітня 2013 року на ім'я ОСОБА_2 у Сімферопольській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито рахунок

№ НОМЕР_3; на виконання рішення господарською суду Автономної Республіки Крим від 28 січня 2013 року у справі №5002/-20/3800-2012 про стягнення з Сметанко 3. І. на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 80 870 грн 70 коп. Державною казначейською службою України з рахунку обліку депозитних сум на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_3 у період з

23 квітня 2013 року по 22 жовтня 2013 року була перерахована грошова сума

у розмірі 55 086 грн 83 коп. згідно з розпорядженнями державною виконавця відділу державної виконавчої служби Євпаторійського міського управління юстиції Бондаренко Д. П.

Також встановлено, що постановою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 29 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, що виданий на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня

2015 року у вищевказаній цивільній справі № 201/14616/15-ц (а. с. 78, 79).

Згідно змісту позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, грошовою сумою у загальному розмірі 55 086 грн 83 коп., стягнутою за рішенням суду, ОСОБА_2 розпорядився наступним чином: грошові кошти у розмірі 39 тис. грн були перераховані на рахунок

№ НОМЕР_1 згідно відкритої оферти банку за договором від 10 грудня 2013 року № 230009, строком на 182 дні, зі ставкою 19,5 % річних; грошові кошти у розмірі 14 800 грн були перераховані на рахунок № НОМЕР_2 згідно відкритої оферти банку за договором від 06 березня 2014 року № 251175, строком на 92 дні, зі ставкою 18,5 % річних; на рахунку № НОМЕР_3 залишився залишок у сумі 1 286 грн 83 коп.

Відповідно до виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 23 квітня 2013 року по 18 вересня 2015 року за рахунком ОСОБА_2 № НОМЕР_3 перераховано кошти за договором від 10 грудня 2013 року № 230009 у розмірі

39 тис. грн на рахунок № НОМЕР_1 та за договором від 06 березня

2014 року № 251175 у розмірі 14 800 грн на рахунок № НОМЕР_2 (а. с. 12-13, 82-85).

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 761/26293/16-ц (провадження

№ 61-20015св18) за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення коштів, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року

№ 6-36цс15, від 02 березня 2016 року № 6-2861цс15, від 27 квітня 2016 року

№ 6-302цс16 зокрема щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 201/3618/16-ц до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/26293/16-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування грошовими коштами, трьох процентів річних та інфляційних втрат зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/26293/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк