ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №583/2146/18

Номер провадження 22-ц/816/642/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Слоневська Даря Валеріївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2018 року в складі судді Ільченко В.М., ухваленого у м. Охтирка Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3847 вчинений 06 вересня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. щодо звернення стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 41,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності.

Свої вимоги мотивував тим, що 06 вересня 2013 року приватний нотаріус Слоневська Д.В. вчинила виконавчий напис №3847 на іпотечному договорі № 188 від 18 січня 2008 року, укладеному між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 41,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Договір іпотеки укладений сторонами на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «РЕМУС» за кредитним договором від 18 січня 2008 року.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що не відповідає чинному законодавству, а тому не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, стягнення заборгованості допущено за чотири роки чотири місяці десять днів, що суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а зміст виконавчого напису не відповідає приписам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06 вересня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., зареєстрований у реєстрі за №3847, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 41,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 755-04 від 18 січня 2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 704 грн 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

У грудні 2018 року АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що безспірність заборгованості позивача підтверджується виключно документами, наданими банком нотаріусу відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, тому нотаріус перевіривши наявність необхідних документів вчинив виконавчий напис відповідно до чинного законодавства, належних допустимих доказів про спірність заборгованості позивач не надав.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 суду не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 18 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ «Ремус» був укладений кредитний договір № 755/1-04.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений Договір іпотеки №188, згідно з яким Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором двокімнатну квартиру загальною площею 41,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Охтирка, провулок Харківський, б. 15, кв. 55 (а.с. 6, 7).

Предмет іпотеки оцінено сторонами в 176750 грн.

Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За п. 4.2 іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів:

п. 4.5.1 на підставі рішення суду;

п. 4.5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса;

п.4.5.3шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

4.5.4 шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»;

4.5.5 шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

06 вересня 2013 року приватний нотаріус Слоневська Д.В. вчинила виконавчий напис № 3847 на іпотечному договорі №188 від 18 січня 2008 року про звернення стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 41,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 для часткового задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в сумі 453734 грн 30 коп., яка складається:

заборгованість за кредитом у сумі 281685 грн.,

заборгованість за відсотками в сумі 120683,42 грн.,

заборгованість за комісією - 34354,19 грн.,

розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 6284,68 грн.,

розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 9644,74 грн.,

розмір інфляційних витрат за кредитом в сумі 393,34 грн.,

розмір інфляційних витрат за відсотками в сумі 688,97 грн., а також стягнути 3100 грн. за вчинення виконавчого напису.

Строк, за який проводиться стягнення з 18 січня 2009 року по 27 травня 2013 року (а.с. 5).

28 листопада 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Охтирського МРУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 40981175.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеного ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з формальним підходом до визначеної законом процедури перевірки поданих стягувачам документів на підтвердження безспірності заборгованості згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Мін6істрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлені фактичні обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Мін6істрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заборгованість, визначена у виконавчому написі №3847 на іпотечному договорі №188 від 18 січня 2008 року не відповідає вимогам безспірності.

Зокрема відповідачем не надані суду докази направлення ОСОБА_1 письмових вимог щодо погашення заборгованості у добровільному порядку та наміру звернути стягнення на предмет іпотеки, доказів отримання вимог позивачем.

Як зазначено в пунктах 3.1, 3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції станом на дату вчинення виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Можливість поновлення нотаріусом строку на пред'явлення стягувачам грошової вимоги до боржника не передбачено ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Як вбачається з виконавчого напису, строк за який підлягає стягненню заборгованість - з 18 січня 2009 року по 27 травня 2013 року становить 4 роки, 4 місяці 9 днів.

Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку.

За таких обставин включення нотаріусом до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу і порушення нотаріусом вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував доводи позивача ОСОБА_1 щодо спірності розміру заборгованості, звертаючи увагу на ту обставину, що оспорюваний виконавчий напис серед переліку сум, із яких складається заборгованість, містить інфляційні втрати, забезпечення сплати яких не передбачено іпотечним договором від 18 січня 2008 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-7).

Встановивши, що частина грошових вимог, з метою погашення яких АТ «Укрсоцбанк» звернулося за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, розмір заборгованості, який банком було запропоновано сплатити позивачу, не відповідає умовам іпотечного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений щодо заборгованості, яка не є безспірною, в зв'язку з чим правильно визнав його таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що безспірність заборгованості підтверджена документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Мін6істрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і не спростована позивачем не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому відхиляються апеляційним судом.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко