Справа № 382/674/19
Провадження № 2/382/72/18
У Х В А Л А

Іменем України

"04" вересня 2019 р. Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин заяву ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Коваль Лариси Миколаївни про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

Встановив:

У заяві до суду представник позивачки вказала, що у провадженні Яготинського районного суду Київської області перебуває на розгляді справа № 382/674/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АФ «Дружба», Ід. код 30771141, про визнання недійсним договору оренди землі, договору про внесення змін до договору оренди землі, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. В заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 , були вимоги зокрема про стягнення матеріальних збитків у сумі 423 091,79 грн. та моральної шкоди у сумі 80 000, 00 грн. Вважає, що неявка в судове засідання представника відповідача та заявлене клопотання про відкладення розгляду справи для отримання юридичної допомоги, свідчить про умисне затягування розгляду справи, метою якого є відтермінування на більш пізній строк закінчення судового розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили, а тому існує реальна ймовірність, у разі задоволення позову ОСОБА_1 , зволікання у виконання чи взагалі невиконання відповідачем судового рішення у даній справі, бо після закінчення періоду збирання врожаю та реалізації на товарних ринках урожаю сільгоспкультур, закінчення 2019 сільськогосподарського року та проведення відповідачем розрахунків з працівниками та за господарськими договорами у відповідача можуть бути відсутні кошти на рахунках, - це все може утруднити відновлення порушених прав позивача ОСОБА_1 та завдати їй моральних страждань та збитків. Просила Витребувати у відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ДРУЖБА», , інформацію про відкриті в банківських установах розрахункові рахунки товариства. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ДРУЖБА», , розміщені на банківських рахунках товариства, у межах ціни позову - заявлених позовних вимог матеріального характеру у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, що відповідає принципу співмірності позовних вимог до заходу забезпечення позову.

В судове засідання сторони не викликалися.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, оглянувши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи положення ст.ст. 149,150 ЦПК України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, крім того, забезпечення позову у спосіб, вказаний у заяві, є неспівмірним із заявленими ним позовними вимогами, у задоволенні заяви слід відмовити. Так відповідач по справі є Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Дружба», основний вид економічної діяльності юридичної особи, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік це вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Накладення арешту на рахунки боржника може унеможливити проведення відповідачем розрахунків з працівниками та за господарськими договорами, чим може зашкодити господарській діяльності юридичної особи та призвести до незворотних наслідків.

Також, викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149 153, ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Коваль Лариси Миколаївни про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дружба» про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Литвин Л. І.