САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2080/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року представник позивача звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , спадкоємцями після його смерті є його дочки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .. Спадкодавець проживав за адресою АДРЕСА_1 разом із позивачем, відповідач за вказаною адресою не проживала з 2011 року, що підтверджується Актом про не проживання від 18.03.2019 року, виданого квартальним комітетом №26 Самарською районною у місті Дніпрі раді. Спадкодавець був особою похилого віку, його доглядом та забезпеченням постійно займалась позивач. ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавець потрапив до лікарні та через 2 дні помер, організацією поховання також займалася лише позивач. Про безпорадний стан спадкодавця відповідачу було відомо, однак вона жодного разу не проявила опіку до батька, не несла ніяких витрат та жодним чином не підтримувала його догляд. Таким чином позивач вважає, що відповідач відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має бути усунена від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 . Просила суд ухвалити рішення, яким усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.04.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 29-30).

12.09.2019 року відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки обставини, викладені в позовні заяві є необґрунтованими з огляду на те, що вони не можуть нести підтвердження щодо безпорадності спадкодавця та обставин того, що вона не приймала участі у догляді за батьком та організації його поховання.

16.09.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого остання зазначала, що викладені обставини підтверджуються довідкою КЗ «Міська клінічна лікарня № 4» ДМР від 14.05.2019 року, та відповіддю цієї ж лікарні про те, що саме вона забирала тіло померлого батька з патологоанатомічного відділення.

01.10.2019 року від відповідача надійшли заперечення відповідно до яких вона заперечувала безпорадний стан спадкодавця та зазначила, що довідка, що покладена в обґрунтування доказу вищезазначеного не може підтверджувати як і спростовувати викладені обставини.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець, батько позивача та відповідача. Догляд за ним за життя, та організацією поховання здійснювала позивач, оскільки відповідач ухилялась від свого обов`язку щодо догляду за батьком.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що батько хворів, вона їздила до нього в село, з серпня їй подзвонили та сказали, що батько лежить, та за ним потрібно доглядати. Відповідач не допомагала, навіть коли була хвора мати. Хвороба батька ускладнилась з 2017 року, в останній час вони з сином його купали та годували, сестра приїжджала один раз на тиждень, якщо їй потрібні були гроші, вона просила у батька мед, він займався бджолярством. Коли батька поклали в лікарню, вона зателефонувала сестрі та повідомила про це, однак остання приїхала лише один раз, ліки вона не купувала. 7 січня їй зателефонували та повідомили, що батько помер, вона забрала тіло та проводила поховання за свій рахунок.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона від сестри дізналась, що батько потрапив в лікарню, гроші в батька на операцію були свої, він займався бджолярством та отримував пенсію. Похованням вони займались разом із сестрою. Перед смертю вона приїздила до батька кожні вихідні, він їй щодо хвороби не жалівся, тільки казав, що боліли ноги. Вона готувала йому їжу кожну суботу, в останні дні він готував собі сам, у них с сестрою були окремі холодильники, гроші вона йому не давала, оскільки він не потребував.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у запереченні.

Представник тертої особи - Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, на адресу суду заяву від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу за відсутності представника.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.01.2019 року серії НОМЕР_1 ( а.с.5).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями після його смерті є його доньки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у передбачений законодавством шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.56, 64).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на час смерті постійно з ним проживала за однією адресою.

ОСОБА_2 є донькою спадкодавця ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , у зв`язку з чим відбулась зміна прізвища (а.с.89).

Позивач посилається на ті обставини, що спадкодавець ОСОБА_5 був особою похилого віку та значний час до смерті був безпорадним та потребував догляду, відповідач в свою чергу ухилялась від догляду за ним, утримання та піклування.

Відповідно до акту про не проживання від 18.03.2019 року, ОСОБА_2 не проживала за вказаною адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року (а.с.11).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої КЗ «Міська клінічна лікарня №4» ДМР від 14.05.2019 року спадкодавець ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні гнійно-септичної хірургії в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до епікризу медичної карти стаціонарного хворого №317 при надходженні хворого до лікарні, його загальний стан здоров`я був тяжким. Він поступив з діагнозом: «Гангрена правої нижньої кінцівки з сепсисом, цукровий діабет, асцит, набряк легенів, серцево-судинна недостатність» (а.с.43-45).

Відповідно до відповіді №09/04-56 від 13.09.2019 року КУ «Дніпровський міський територіальний центр соціального обслуговування» ДМР відділ у Самарському районі м. Дніпра, зазначено, що за період з 1998 року по 2018 рік включно, ОСОБА_5 на обліку не перебував із заявою про надання соціальних послуг як він, так і будь-яка інша особа в його інтересах не зверталися (а.с.115).

Як вбачається з відповіді №2450/05 від 17.09.2019 року Лівобережного управління соціального захисту населення ДМР звернень від ОСОБА_5 , або будь-яких інших осіб в його інтересах, за призначенням державних соціальних допомог, компенсаційних виплат на догляд за ним до Управління не надходило (а.с.116).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що знайомий з позивачем та знав її батька, з відповідачем не знайомий. Йому відомо, що ОСОБА_5 за життя займався бджолярством, він з його онуком возив його на пасіку, позивач готувала йому їжу, прала речі. У ОСОБА_5 був інсульт, позивач за ним доглядала, померлий сам про це казав йому особисто. Палець ОСОБА_5 відрізали через гангрену приблизно в 2017 році. Вони допомагали йому підніматися, сам він не міг. Вони знайомі близько шести років, про його другу дочку ОСОБА_5 він жодного разу не чув. В останнє на пасіці були восени, перед його смертю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона знайома із сім`єю, останні два роки відповідач не приходила до батька. Він лежав останні півроку, вона приїжджала лише за медом. Навесні ОСОБА_5 ходив з тростиною. Вона особисто з ним спілкувалась та він не казав, що йому від дочки ОСОБА_2 потрібна допомога. Він розповідав, що коли в нього був інсульт лише позивач його врятувала. У нього була пахова грижа, з`явилась приблизно п`ять років тому. Він був у безпорадному стані, не міг сам себе обслуговувати останні два роки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вони з позивачем разом працюють, відповідача ніколи не бачила. Коли вона приїздила до неї в гості бачила хворого батька, він погано ходив. Коли позивач була на роботі і батько їй телефонував, що йому погано, вона одразу йшла до нього. Йому відрізали палець, він погано ходив, позивач купувала йому ліки. ОСОБА_5 ходив лише по кімнаті, по вулиці не ходив. Скаржився на свій стан, у нього була грижа. Він з нею про іншу дочку не розмовляв, вона не бачила, щоб хтось крім позивача йому допомагав. На тему допомоги від відповідача вона з ним не спілкувалась.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знайома із сім`єю, їй відомо, що останні два роки ОСОБА_5 потребував допомоги, він ходив з тростиною, на пасіку його возили, останнім часом він себе обслуговувати не міг. Його стан погіршувався поступово. У нього був цукровий діабет, грижа з`явилась ще в 90-х роках. Позивач готувала йому їжу, дзвонила до сестри та казала, що їй потрібна допомога, остання відповідала, що їй ніколи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він є онуком ОСОБА_5 , йому відомо, що дід був інвалідом другої групи з 90-х років, у нього була велика пахова грижа, потім почався цукровий діабет. Далі він поранив ногу, в лікарню їхати не захотів, нога почала чорніти, потім йому відрізали палець. Його мати постійно за ним доглядала, і відповідач казала, що ми можемо і самі розібратися без її участі. Його дід почав потребувати допомоги з 2016 року, ходив за допомогою тростини, перев`язки собі самостійно робити не міг. Дід їздив на пасіку, а вони йому допомагали. Вони з його матір`ю надавали діду матеріальну допомогу, мати купувала ліки, готувала їжу, відповідач ніякої участі в утриманні не приймала. Бабуся померла в 2017 році, останні два роки відповідач не приходила. Останній раз на пасіці дід був влітку, він його відвозив, останні три місяці він з будинку не виходив, не вставав. Відповідач приїхала, коли він її попросив, в п`ятницю відвезли його до лікарні, на ранок дід помер.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що знайома з сім`єю, стосунки дружні, їй відомо що відповідач постійно їздила до хворого батька, бачила її і після Нового року, вона їхала до батька, з її слів викликати швидку допомогу, казала, що йому стало погано. Востаннє померлого вона бачила в жовтні 2018 року, він приїжджав на білій машині, був сам за кермом, більше в авто нікого не було. ОСОБА_5 завжди добре відзивався про відповідача, про допомогу нічого не казав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що їй відомо, що відповідач спілкувалась та приїжджала до батька, вона також спілкувалась з ОСОБА_5 востаннє в грудні 2018 року вони зустрілись в магазині, він купував собі ліки. Вона бачила, як він гуляв на дворі, вона не чула щоб він знаходився в безпорадному стані.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вони з відповідачем свахи, їй відомо, що остання їздила до батька кожні вихідні, позичала у неї гроші, щоб купити йому їжу, він займався бджолярством та привозив мед на своєму авто. Їй відомо, що відповідач телефонувала батьку кожен день, справлялась, як справи. Вона бачила його за кермом, він не жалівся що йому потрібна допомога, а навпаки казав, що ним занадто опікуються.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно п.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, проте в матеріалах справи міститься лише медична довідка про те, що ОСОБА_5 , перебував на стаціонарному лікуванні у період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд критично ставиться до посилань позивача, щодо перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки окрім вищезазначеної довідки в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні, допустимі та достатні докази, які могли б підтвердити факт того, що спадкодавець, через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім.

Зазначена правова позиція викладена в постанові ВС/КЦС у справі №200/21452/15-ц від 17.10.2018 року.

Також, відповідно до юридичного тлумачення ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення активний дій.

Так, позивачем не надано суду будь-яких доказів, щодо дійсного ухилення відповідача від обов`язку піклування за батьком.

Посилання позивача на не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою своєї реєстрації, разом зі своїм батьком, підтверджують лише факт її окремого проживання.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини зазначені позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факту того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Також позивачем не було доведено факту того, що ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У зв`язку з викладеними, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1224, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 ), третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора (м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд.3, ) про усунення від права спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 січня 2020 року.

Суддя О.П.Румянцев