РІШЕННЯ

іменем України

21 грудня 2019 рокуСправа №451/289/18
Провадження № 2/451/211/19

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою, -

встановив:

27 лютого 2018 року до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року продав ОСОБА_4 28 тон 500 кг (двадцять вісім тон п`ятсот кілограм) сої по ціні 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень за одну тонну на загальну суму 153 846,00 гривень. Зазначені обставини підтверджуються доданою до заяви, складеною ОСОБА_4 власноруч та підписаною у присутності двох свідків, розпискою від 23.11.2017 року, згідно з якою, відповідач зобов`язався повернути позивачу суму коштів в розмірі: 153 846, 00 грн. (сто п`ятдесят три тисячі вісімсот сорок шість гривень 00 копійок). 08 грудня 2017 року ОСОБА_4 сплатив позивачу частину боргу в сумі 40 275 (сорок тисяч двісті сімдесят п`ять) гртвень. Отже, на даний час відповідач заборгував 113 571 (сто тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень (153 846 грн. - загальний борг віднімаємо 40 275 грн. суму сплаченого боргу і дорівнює 113 571 грн. - залишок боргу). Дані обставини також можуть підтвердити свідки: ОСОБА_5 - жителька с. Звиняче, Горохівського району Волинської області; ОСОБА_6 - житель с. Звиняче, Горохівського району Волинської області; ОСОБА_7 - жителька с. Звиняче, Горохівського району Волинської області; ОСОБА_8 - житель с. Звиняче , Горохівського району Волинської області; ОСОБА_9 - житель с. Звиняче , Горохівського району Волинської області. На зазначеній розписці відповідача присутній напис позивача про отримання розписки, які відповідно є офертою (пропозицією укласти договір і відповіддю на оферту - акцептом. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ст. 638 ЦК України). Просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 113 571 (сто тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню та сплачену суму судового збору у розмірі 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) гривень 71 копійок (а.с.2-3).

26 квітня 2018 року ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі (а.с.14-15).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_4 (а.с.17-20).

21 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.30).

20 травня 2019 року до суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що він не укладав з позивачем договору купівлі-продажу 28 тон. 500 кг. сої по ціні 5400 грн. за 1 тонну на загальну суму 153 846 грн. і позивач не передавав йому у власність зазначеної сої. Крім цього не оплачував позивачу вартості сої в розмірі 40 275 грн. як це вказує в позові позивач. Позивач стверджує у позовній заяві про те, що факт продажу йому 28 тон 500 кг. сої по ціні 5400 грн. за 1 тонну на загальну суму 153 846 грн. та оплати ним на користь позивача частини вартості сої в розмірі 40 275 грн. підтверджується розпискою від 23.11.2017р. Однак, твердження позивача не відповідають дійсності оскільки змістом вказаної розписки відповідач отримав 23.11.2017р. в позивача 28 тонн 500 кг. сої (вологістю 26%) на зберігання і доведення до стандартів ГОСТУ по вартості 5400 грн. за 1 тонну на загальну вартість 153 846 грн. Також надаючи вказану розписку відповідач гарантував позивачу здійснити лабораторні дослідження якості сої та провести до 25.11.2017р. розрахунок доведення до стандартів ГОСТУ зазначеної сої. Вказана розписка не виражає волі відповідача на придбання у позивача сої. Долучена позивачем до позовної заяви копія розписки не містить інформації про те, що відповідач частково оплатив позивачу вартість отриманої сої в сумі 40 275 грн. Копія розписки містить напис «видав 1500$» та нерозбірливий підпис поруч із написом. Звертає увагу суду, що зазначений напис не вчинений відповідачем, а підпис поруч із цим написом не є його підписом. Просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у сумі 113 571 грн. (а.с.35-36).

28 травня 2019 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач факту отримання від позивача зерна сої (вологості 26%) 23.11.17 року в кількості 28,5 тонн по ціні 5400 грн. за 1 тонну, як і факту складання розписки не заперечує. Водночас відповідач зазначає, що отримав зерно саме на зберігання, а не внаслідок виникнення відносин купівлі-продажу товару. Правову оцінку відносин зберігання (в частині своїх зобов`язань) відповідач не надає. Разом з тим, доводи відповідача щодо відсутності відносин купівлі-продажу слід відхилити з наступних причин. Розписка містить наступну інформацію «... загальна вартість сої складає 153846 грн., яку отримав від ОСОБА_3 і розрахунок гарантую 25 листопада 2017 р.». Отже фактично розписка стосується двох обставин прийняття відповідачем зерна на зберігання до розрахунку 25 листопада 2017 року (дата виникнення оплати) і його купівлю з оплатою 25.11.17 року. З урахуванням викладеного, відносини купівлі-продажу, як і обов`язок оплати ОСОБА_4 позивачу коштів в сумі 153846 грн. 25.11.17 року у сторін виникли. Просить позов задовольнити повністю (а.с.42-43).

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у відповіді на відзив. Просили ухвалити рішення, яким задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Просив ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову з посиланням на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Звертав увагу, що сою не отримував, як і кошти, які зазначені у розписці не повертав, а відтак не повинен нести жодні зобов`язання перед позивачем.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона була свідком коли ОСОБА_4 писав розписку ОСОБА_3 на заправці WОC, оскільки сиділа в автомобілі, вікно якого було відчинене. Чула як ОСОБА_4 говорив, що через два дні поверне гроші. ОСОБА_3 не змушував ОСОБА_4 писати розписку. Машина із соєю в цей час була неподалік заправки, коли ОСОБА_4 сказав, що не має повної вартості, тоді ОСОБА_3 запропонував написати розписку, що ОСОБА_4 і зробив. Іншого змісту розмови між ними не чула.

Cвідок ОСОБА_5 суду показала, що вона також була свідком на заправці WОC, коли ОСОБА_4 писав розписку ОСОБА_3 , оскільки вона в цей день безпосередньо приймала участь у зважуванні сої. ОСОБА_4 ніхто не примушував писати розписку, він її сам написав та поїхав. Не чула, щоб ОСОБА_4 пропонував укладати ОСОБА_3 угоду.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, заперечення відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд встановив, що 23 листопада 2017 року ОСОБА_4 отримав 28 тонн (двадцять вісім тонн сої вологістю 26%) на зберігання і доведення до стандартів ГОСТУ по вартості 5400 (п`ять тисяч чотириста грн. за 1 тонну). Загальна вартість сої складає 153 846 тис. грн., яку отримав від ОСОБА_3 і розрахунок гарантує 25 листопада 2017 року (а.с.8).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами ст.1046 ЦК України, нормами якої позивач обґрунтовує свої вимоги, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є реальним, тобто є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У залежності від суми і суб`єктивного складу зобов`язань, направлених на передачу майна, договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення такого і його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Суд із розписки не вбачає істотних ознак договору купівлі - продажу, так як із неї вбачається, що ОСОБА_4 отримав 28 тонн (двадцять вісім тонн сої вологістю 26%) на зберігання і доведення до стандартів ГОСТУ, оскільки така засвідчує лише факт отримання майна та свідчить про виникнення правовідносин за договором зберігання.

Відповідно до ст.264 ч.1 п.3 суд під час ухвалення рішення суду вирішує такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частинами першою, третьою статті 936 ЦК України передбачено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Таким чином, із розписки вбачаються істотні ознаки договору зберігання, оскільки відповідач отримав 28 тонн (двадцять вісім тонн сої вологістю 26%) на зберігання.

Крім цього, в даному договорі є і частково ознаки договору підряду, передбачені ст.ст.887-891 ЦК України, зокрема в частині доведення сої до стандартів ГОСТУ, проте договір підряду не може посвідчуватись розпискою.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі. Тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків.

За правилами ст.951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Також судом взято до уваги, що відповідач частково сплатив позивачу кошти в розмірі 40 275 гривень, які відповідач не спростував в судовому засіданні, заперечуючи цей факт.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач відмовляється повернути сою позивачеві, тому внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору зберігання (який посвідчений розпискою), у позивача виникли підстави відповідно до Договору вимагати стягнення коштів у розмірі вартості майна (сої), яку визначено у розписці.

Окрім цього, твердження відповідача про те, що дана розписка не породжує між ними жодних правовідносин, так як сої він не отримував, як і частково не повертав коштів, які зазначені у позовній заяві та розписці, суд розцінює не що інше як уникнення від відповідальності, так як відповідачем не подано суду на їх підтвердження жодних доказів як і не спростовано доводи позивача.

У зв`язку з цим, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 113 571 (сто тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню збитків в порядку ст.951 ЦК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя с.Звиняче Горохівського району Волинської області кошти в розмірі 113 571 (сто тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя с.Звиняче, Горохівського району, Волинської області в користь держави судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 71 (сімдесят одну) копійку до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р UA6026001; код класифікації доходів бюджету -22030106 за подачу позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя с.Звиняче, Горохівського району, Волинської області судові витрати в розмірі 1477 (одна тисяча чотириста сімдесят сім гривень) гривень 40 (сорок) копійок.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2018 про забезпечення позову - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст рішення суду виготовлено 2 січня 2020 року