РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Рівне

Справа № 562/3362/18

Провадження № 22-ц/4815/362/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області в складі судді Кушніра О.Г. від 27 грудня 2018 року, проголошене в 14 год. 07 хв. в м. Здолбунів, дата складання повного судового рішення - 31 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, який мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народилися дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження. Після розірвання у березні 2018 року шлюбу, діти залишилися проживати разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча зобов'язаний та спроможний її надавати, оскільки з жовтня 2017 року працює в Республіці Польща та отримує заробітну плату.

Також, зазначає, що їх донька ОСОБА_9 навчається в Київському університеті культури на платній формі навчання, вартість якого становить 12500 грн. за семестр. Крім того вона несе витрати на проживання доньки в гуртожитку, придбання продуктів харчування та проїзд в м. Київ.

Просить стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1944 грн., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 у доход держави судовий збір у розмірі 202 грн. 98 коп. та на користь ОСОБА_4 114 грн. 18 коп. понесених нею витрат.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення мотивовано тим, що належних та допустимих доказів отримання відповідачем доходу, що надає можливість стягувати з нього аліменти на утримання дітей у визначеному позивачем розмірах суду не надано.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що відповідач є особою працездатного віку, проблем зі здоров'ям та інших утриманців немає, є власником нерухомого майна, починаючи з грудня 2017 року по вересень 2018 року перебував на роботі в Республіці Польщі, де отримував доходи в твердій грошовій сумі орієнтовно 2100 польських злотих на місяць, що сам підтвердив в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, останній спроможний сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж визначений судом першої інстанції, який є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Просить рішення суду першої інстанції змінити та прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1944 грн., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача-адвокат ОСОБА_10 вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права на підставі наданих сторонами доказах. Просить апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 28.08.1999 року по 5.03.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та рішення суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у 2018 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня 2018 року - 2027 гривень.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів на одну дитину в сумі 1000 грн. на місяць є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом на момент ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії договору №29738 про підготовку фахівця з вищою освітою вбачається, що ОСОБА_9 навчається у Київському університеті культури на платній формі навчання, вартість якого становить 12500 грн. за семестр.

Крім того, позивачка несе витрати пов'язані із навчанням дочки ОСОБА_9 у місті Києві, а саме на її проживання в гуртожитку в сумі 2700 грн. за період з 1.09.2018 року по 30.06.2019 року, а також проїзд до місця навчання, що підтверджується, наданими ОСОБА_4, копіями квитанцій.

Разом з тим, позивачкою належними та допустимими доказами не підтверджено розміру витрат, які вона несе у зв'язку з утриманням неповнолітньої доньки ОСОБА_9, які б свідчили про необхідність у стягненні аліментів на її утримання у тому розмірі, який вона просить, а саме 5000 грн. щомісячно.

Будь-яких доказів розміру своїх витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 позивачкою суду взагалі не надано.

Із копії закордонного паспорту ОСОБА_5 слідує, що останній періодично перебуває за кордоном, зокрема в останнє в період з 14.07.2018 року по 10.09.2018 року.

Відповідачем не заперечується його перебування на заробітках в Республіці Польщі.

Однак, отримання ОСОБА_5 мінливого та нерегулярного доходу не звільняє останнього від виконання обов'язку по утримуванню своїх дітей.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 5.10.2018 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,3743 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-1791 за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знахоиться за адресою: вул. Мартинівка (Рябенка), 85, в с. Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, що підтверджується відповіддю КП "РОБТІ" №10081 від 12.10.2018 року.

Крім того, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 23.04.2018 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_11, належні йому 46/100 частки у праві власності на нежитлове складське приміщення засолочного цеху, загальною площею 457,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

За наведеного, оплата вартості навчання неповнолітньої дитини у вищому навчальному закладі для здобуття професії, проживання її в гуртожитку та інші пов'язані з таким навчанням витрати не відноситься до додаткових витрат в розумінні статті 185 СК України.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 в сумі 1000 грн. на місяць, суд першої інстанції помилково послався на те, що вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, позивачкою не заявлялись.

Враховуючи вищенаведені обставини, рівність обов'язку матері та батька по утриманню дітей, збільшення витрат на утримання старшої дочки в зв'язку із її навчанням, те, що відповідач є людиною працездатного віку, інших утриманців не має, отримує нерегулярний дохід, має у власності нерухоме майно, частину якого після розірвання шлюбу з позивачкою безоплатно відчужив на користь третьої особи, а також, виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дітей, яких відповідач зобов'язаний утримувати, колегія суддів вважає за доцільне рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір, стягнутих з ОСОБА_5 на користь позивачки аліментів на утримання ОСОБА_9 до 1500 грн., а на утримання ОСОБА_7 до 1100 грн., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Доказів того, що відповідач має стабільний, постійний дохід, який давав би йому можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, який просить позивачка, останньою не надано.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 було сплачено 396,46 грн. за видачу КП "РОБТІ" відповіді на адвокатський запит її представника.

Таким чином, із відповідача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог (37,44 %) на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 659,69 грн., а на користь позивачки судові витрати в сумі 148,43 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) аліментів на утримання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. та на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі по 1100 (одна тисяча сто) грн. щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 659 (шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) судові витрати в сумі 148 (сто сорок вісім) грн. 43 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.