Справа № 130/2549/18
Провадження № 22-ц/801/388/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 рокуСправа № 130/2549/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Шепель К. А., дата складання повного тексту рішення 17 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

26 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, починаючи з 16 лютого 2012 року і до досягнення сином повноліття. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача зменшено з 1000 грн до 750 грн.

Зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, гігієни, одяг, інші речі.

При цьому, відповідач є фізичною особою-підприємцем, здає в оренду нерухоме майно, у 2016 року придбав автомобіль ВАЗ 21154, а у 2017 році придбав дорого вартісний автомобіль Volkswagen Touareg.

На даний час син сторін ОСОБА_5 потребує більше коштів на своє утримання, розвиток, виховання, а відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 750 гривень щомісячно.

Виходячи з наведеного, положень статті 192 СК України, ОСОБА_3 просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року - з твердої грошової суми 750 грн до 3000 гривень щомісячно.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13.

В іншій частині позову відмовлено.

Припинено стягнення за раніше виданим виконавчим листом за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року по справі №361/8811/13-ц.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач є фізичною-особою підприємцем, їздить відпочивати з сім'єю в Туніс, має у власності коштовний автомобіль Volkswagen Touareg, 2017 року випуску. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно зросли ціни на одяг, продукти харчування, гігієни, комунальні послуги, а тому просить позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 20 жовтня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з "ОСОБА_7" на "ОСОБА_7" /а.с.7/.

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу 21 червня 2016 року позивач розірвала шлюб з ОСОБА_7 /а.с. 8/.

Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/.

Відповідно до копії довідки про склад сім'ї від 14 вересня 2018 року, виданої квартальним комітетом "Велика Жмеринка" дитина проживає біля позивача по АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні /а.с. 10/.

Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано /а.с. 11/.

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2012 року і до досягнення сином повноліття /а.с. 12/.

Згідно з копією заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача зменшено з 1000 грн до 750 грн /а.с. 13, 14, 19/.

Згідно з копією довідки про доходи позивача її середньомісячний заробіток складає близько 8205 грн /а.с. 20/.

Відповідно до копії листа Жмеринського МРВ ДВС від 4 жовтня 2018 року на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 361/8811/13-ц від 15 червня 2016 року, виданий Броварським міськрайонним судом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в сумі 750 грн щомісячно. Індексація аліментів не провадиться. Для вирішення цього питання позивачу рекомендовано звернутися до суду /а.с. 21/.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач займається підприємницькою діяльністю, а саме стоматологічною практикою /а.с. 22-23/.

Відповідно до інформації з сайту МВС України, у власності відповідача наявні автомобілі ВАЗ 21154, 2011 року випуску та Volkswagen Touareg, 2017 року випуску /а.с. 24/.

Відповідачем було надано копії фото, які підтверджують, що він бере активну участь у вихованні сина ОСОБА_5, проводить його оздоровлення на морі в період літніх канікул /а.с. 40, 41, 42, 43, 44, 57/.

Згідно з копіями товарних чеків та накладних, відповідач, окрім того, що сплачує аліменти, купує сину одяг, взуття, предмети для розваг /а.с. 45-56/.

Відповідно до копії довідки правління житлово-будівельного кооперативу № 3 м. Жмеринка від 24 листопада 2018 року, до складу сім'ї відповідача входять дружина ОСОБА_8, ОСОБА_9, 2013 року народження, ОСОБА_5, 2006 року народження та ОСОБА_10, 2007 року народження /а.с. 58/.

Відповідно до копій медичних документів, що були надані відповідачем, останній хворіє та періодично проходить лікування в травматолога та ортопеда /а.с. 59, 60, 61/.

Згідно з копією податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, відповідач річний дохід відповідача складає близько 28663 грн /а.с. 64-69/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач є батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 70/.

Згідно з копіями банківських чеків, відповідач вчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на сина ОСОБА_5, зокрема, в жовтні та листопаді 2018 року ним було сплачено по 980 гривень /а.с. 71-91/.

Відповідно до інформації, яка була надана Головним управлінням ДФС у Вінницькій області про суми виплачених доходів протягом 6 місяців 2018 року відповідачем отримано доходи від надання послуг фізичній особі-підприємцю на суму 900 грн /а.с. 93/.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований АДРЕСА_1 /а.с. 96/.

Відповідно до копій медичних документів, які надані позивачем, остання хворіє, періодично проходить лікування /а.с. 97, 98, 99, 100/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатний, займається підприємницькою діяльністю, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину від другого шлюбу, бере активну участь у житті сина ОСОБА_5 та окрім аліментів купує йому одяг, взуття, проводить його щорічне оздоровлення на морі, тощо, а тому виходячи з принципів розумності та справедливості необхідним і достатнім розміром аліментів, які відповідач в змозі сплачувати буде сума 1500 гривень щомісячно.

Зазначений висновок суду першої інстанції не в повній мірі ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи, з ним не може погодитись суд апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вирішуючи спір не врахував в повній мірі ту обставину, що відповідач є працездатним, фізичною-особою підприємцем, а саме займається стоматологічною практикою, наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна /а.с. 22/, у 2016 році ним придбано автомобіль ВАЗ 21154, а у 2017 році придбано дороговартісний автомобіль Volkswagen Touareg, 2017 року випуску, також він їздить відпочивати за кордон.

Колегія суддів вважає, що заявлений позивачем до збільшення розмір аліментів у 3000 гривень на місяць є належною сумою коштів, яка забезпечить в певній мірі достатній та гармонійний розвиток дитини.

Також колегія суддів вважає, що відповідач, враховуючи спосіб його життя, спроможний сплачувати такий розмір аліментів.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині збільшення аліментів до 3000 гривень і їх стягненні у сумі більшій ніж 1500 гривень, суд першої інстанції не врахував усіх обставин встановлених у справі, необхідність врахування яких визначена у ст. ст. 182, 192 СК України, не мотивував рішення суду належним чином у цій частині.

Поза увагою суду залишився факт придбання відповідачем у 2017 році автомобіля Volkswagen Touareg, 2017 року випуску. Доказів того, що даний автомобіль придбаний відповідачем за кошти його батьків та за кошти отримані від продажу іншого автомобіля суду не надано.

Колегія суддів розцінює факт придбання відповідачем такого класу автомобіля, необхідність його утримання та обслуговування, як певний рівень життя відповідача, який також кореспондується з його відпочинками за кордоном утриманням сім'ї, дружини, дітей тощо.

В цьому контексті суд критично оцінює доходи, які декларує відповідач за 2015-2017 роки (а.с. 64-69), розмір яких явно не відповідає способу життя відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і є обґрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з аргументами апеляційної скарги і в тій частині, що з часу ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 750 гривень, значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, гігієни, одяг, інші речі, які необхідні для нормального розвитку, забезпечення інтересів дитини, а тому розмір аліментів, які просить стягнути позивач з відповідача на утримання сина в сумі 3000 гривень є обґрунтованим.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться пасинок ОСОБА_10, 2007 року народження, не ґрунтується на вимогах закону і є правом відповідача, а обов'язок по утриманню ОСОБА_10 лежить на батьках дитини.

Інші докази надані відповідачем, зокрема, медичні документи не містять інформації про здійснення ним щомісячних витрат на лікування та їх розмір та не вказують на неспроможність утримувати сина у розмір 3000 гривень щомісячно.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішення суду обставинам справи.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків щодо наявності підстав для збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_4 аліментів, проте приймаючи рішення про присудження аліментів у майже мінімальному розмірі та відмовляючи у стягненні решти аліментів суд не у повні мір з'ясував обставини у справі і його висновки цим обставинам не відповідають, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в суді 704,80 гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 гривень, так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, фізичної особи-підприємця) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_9, і.н.НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим судом рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_3, 1985 року народження, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року вважати таким, що втратив чинність, з дня набрання законної сили цієї постанови суду, за умови його виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, фізичної особи-підприємця) на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за подання позовної заяви та 1057 (одну тисячу п'ятдесят сім) гривень 20 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев