Справа № 132/1954/18
Провадження № 22-ц/801/1511/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуСправа № 132/1954/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» - Головенька Віталія Петровича на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Альфа-Н» про розірвання договору оренди землі, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0317 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , що розташована на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

В процесі розгляду справи в судовому засіданні Вінницького окружного адміністративного суду йому стало відомо, що між ним та ТОВ «Альфа-Н» існують договірні відносини, а саме укладено договір оренди землі б/н від 02.03.2016 року.

Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 123967179 від 15.05.2018 року, стало відомо, що між ним як власником земельної ділянки та ТОВ «Альфа-Н» дійсно існує договір оренди землі № б/н від 02.03.2016 року, право оренди якого зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Барського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29077208 від 03.04.2016 року. Строк дії договору 7 (сім) років. Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 8% від вартості землі, що складає 6800,00 грн.

Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачує йому орендну плату за користування земельною ділянкою за 2016 рік та 2017 рік.

Несплата відповідачем йому орендної плати позбавляє його того, що передбачено договором і є істотним порушенням його умов та являється підставою розірвання договору у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. За вказаних обставин звернувся в суд з даним позовом.

Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2018 позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки № б/н від 02.03.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» та ОСОБА_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0317 га, розташованої на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , право оренди якого зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора Бензюри І.Ю., реєстраційної служби Барського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29077208 від 03.04.2016 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ТОВ «Альфа-Н» - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

На апеляційну скаргу відзивів не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого 07.07.2006 року Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження Калинівської районної державної адміністрації від 28.12.2005 року № 531, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25, ОСОБА_1 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0317 га, розташована на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 123967179 від 15.05.2018 року, між ОСОБА_1 та ТОВ «Альфа-Н» укладено договір оренди землі № б/н від 02.03.2016 року. Строк дії договору 7 (сім) років. Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 8% від вартості землі, що складає 6800,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідачем допущено порушення умов укладеного договору оренди землі в частині несплати орендної плати за період 2016 та 2017 роки, що є підставою для його розірвання.

Колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

За положеннями статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою за весь період користування нею.

За своєю правовою природою поняття «несвоєчасна сплата» означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі.

Орендна плата є істотною умовою договору оренди (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).

В матеріалах справи міститься ксерокопія державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого 07.07.2006 року Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження Калинівської районної державної адміністрації від 28.12.2005 року № 531, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25, ОСОБА_1 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0317 га, розташована на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с. 6).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на порушення відповідачем умов договору. Однак ні оригінал, ні належним чином завірену копію вказаного договору в порушення вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України до позовної заяви не надав.

В позовній заяві вказав, що екземпляр договору, який він просить розірвати, відповідач йому не надавав.

Суд, вирішуючи спір, формально підійшов до розгляду справи, неповно з`ясував її обставини, не дав їм належну правову оцінку, так як розглянув справу без предмета спору та відповідно не досліджував умови договору оренди землі, тільки обмежився посиланнями на Інформацію що міститься в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом постановлене рішення про розірвання договору оренди без дослідження його істотних умов, зокрема щодо індексації орендної плати, форм платежу, строків, порядку її винесення і перегляду, а відтак і розміру можливої заборгованості, а також наявність підстав, які можуть потягнути за собою правові наслідки у вигляді розірвання угоди.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів зокрема оригіналу договору або належним чином завіреної його копії, а також відсутні докази на підтвердження порушення його умов відповідачем, а саме систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою та нецільове її використання, що потягло зниження якості показників ґрунту, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» - Головенька В.П. підлягає задоволенню, заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2018 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, судовий збір сплачений за її подання підлягає стягненню з позивача на користь скаржника.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» - Головенька Віталія ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» про розірвання договору оренди землі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» 1057,20 грн. судового збору сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко