Провадження №2/523/1153/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"23" січня 2019 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітка І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл.. Думська, 1), третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), про встановлення факту постійного спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт її постійного спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.01.2002 року по 26.04.2016 року та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 як спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що починаючи з 2002 року вона постійно проживала разом з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, яка належала бабіі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на праві приватної власності. У 2008 році ОСОБА_4 померла, після її смерті ОСОБА_3, фактично прийняв спадщину, оскільки інших спадкоємців не було та беручи той факт, що з 2002 року та на момент смерті він проживав разом зі спадкодавицею. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Спадкова справа після його смерті не заводилась. Таким чином, враховуючи той факт, що інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, а також приймаючи до уваги те, що позивач постійно з 2002 року постійно проживала разом з ОСОБА_3 однією сім'єю, вважає, що у неї виникають спадкові права, реалізація яких в свою чергу залежить від встановлення юридичного факту, зокрема факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, що є підставою для звернення до суду.

У судове засідання представник позивача, з урахуванням неявки інших учасників, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої наполягав на задоволенні позову.

Відповідач та третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, проте у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності не звертались, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідачі не висловили.

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, відсутні.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи також вимоги ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розгляд справи провести в заочному порядку без фіксування судового процесу, - за відсутності учасників.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2002 року позивачка постійно проживала разом з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира належала бабі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на праві приватної власності, підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право власності, НОМЕР_4, 10.12.2007, ВАТ "Одеський завод сільськогоспорадського машинобудування", про що надано відповідний витяг (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, ОСОБА_3 з 2002 року проживав разом з нею по день смерті, він приходився онуком спадкодавиці, що підтверджується актовими записами про його народження та народження його батька - ОСОБА_5, отже, фактично прийняв спадщину після померлої баби, інших спадкоємців не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, спадкова справа після його смерті не заводилась.

Позивачка ОСОБА_1 з 2002 року постійно проживала разом з ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою правоохоронних органів (а.с.17) та письмовими поясненнями сусідів - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.18-22), довідками мережі кабельного телебачення "Альфа ТВ" та листом Одеського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.25, 26), актом про порушення (а.с.32-34), звітом про оцінку майна (а.с.35-40).

У жовтні 2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3.

Листом за №195/01-16 від 26.10.2018 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів пропуску 6-ти місячного терміну на прийняття спадщини та відсутності відомостей щодо підтвердження родинних відносин між позивачем та спадкодавцем.

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Статтею 315 ЦПК України до фактів, які мають юридичне значення, віднесено зокрема факт проживання однією сім'єю.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.3 п.3 роз'яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість, оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права.

Відповідач не спростував належними і допустимими доказами зазначені позивачкою обставини.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доводи позивачки щодо її проживання з ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не викликають у суду будь-яких сумнівів.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки є законними й обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл.. Думська, 1), третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про встановлення факту постійного спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 (НОМЕР_2) з ОСОБА_3 (НОМЕР_3) за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.01.2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 (НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_1 - як спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 (НОМЕР_3), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Копію заочного рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.01.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси.

Суддя: