Справа № 471/948/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Козиревич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до фермерського господарства «Перемога» про розірвання договору оренди земельної ділянки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - відділ у Братському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до фермерського господарства «Перемога» про розірвання договору земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 4.85 га, розташованої в межах території Григорівської сільської ради на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 075910, виданого 15 травня 2003 року. 03 квітня 2006 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки строком на 5 років. 01 вересня 2010 року було укладено додаткову угоду №1 до цього договору, за умовами якої збільшено строк оренди на 15 років та збільшено розмір орендної плати. Посилаючись на те, що відповідач систематично не виконує обов`язків орендаря щодо виплати орендної плати за договором оренди, вимоги позивача про сплату заборгованості по орендній платі станом на 10 жовтня 2018 року у розмірі 4950 грн. ігноруються, на письмову вимогу позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки відповідач відповіді не надав, позивач прохала розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між нею та відповідачем 03 квітня 2006 року, який зареєстрований за № 63, а також стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 к. і витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3500 грн.

Розпорядженням в.о. голови Братського районного суду Миколаївської області Скарницької І.Б. від 20 лютого 2019 року справу передано на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Відповідачем відзив по справі не подано.

У судове засідання представник позивача пояснив, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачу за 2016-2018 року. З приводу невиплати орендної плати позивач усно зверталася до відповідача, однак їй було відмовлено. Вказав, що йому відомо, що від відповідача позивач ніяких коштів не отримувала у рахунок орендної плати, не писала заяви про видачу наперед орендної плати, не підписувалася у касовому ордері, оскільки не вміє писати. Зазначив, що у видатковому касовому ордері не вказано по якому договору оренди позивач отримала гроші.

У подальшому представник позивача у судові засідання не з`являвся та подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Також представник позивача подав суду три письмових пояснення, в яких вказав, що підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки є несплата орендної плати за 2016-2018 роки. Відсутні платіжні доручення про нарахування та перерахування орендної плати на рахунок позивача або надання відповідних сум з каси позивача. Заперечував факт отримання натуроплати позивачем у рахунок заборгованості по орендній платі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що 27 жовтня 2004 року між ОСОБА_3 та фермерським господарством «Перемога» було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки строком на 5 років, вказаний договір був зареєстрований 3 квітня 2006 року. Крім того, 01.09.2010 року між цими ж сторонами було укладено додатковий договір оренди землі, який зареєстрований 06.06.2011 року. Тобто, строк дії договору розпочався з моменту державної реєстрації основного договору та має закінчитися через 15 років з дня його державної реєстрації, тобто 03 квітня 2021 року. Позивач за 2016-2018 роки отримала за своєю письмовою заявою та проханням орендну плату наперед у 2016 році у розмірі 44000 грн. Текст заяви писала донька позивача в її присутності, позивач особисто підписала заяву та розписалася у видатковому касовому ордері. Причиною дострокового отримання орендної плати було те, що позивач бажала придбати житловий будинок. Також у 2016 році позивач отримала у рахунок орендної плати 50 кг цукру на суму 630 грн. Вказала, що між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Перемога» було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки. Однак ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його дружина стала спадкоємцем за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину і власником земельної ділянки у лютому 2018 року, у зв`язку з чим вона не могла отримати орендну плату наперед у 2016 році за використання земельної ділянки, належної на праві власності її покійному чоловіку.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - відділу Держгеокадастру в Братському районі Миколаївської області у судове засідання не з`явився, пояснень по справі не надав.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 0759010, виданого 15 травня 2003 року Братською райдержадміністрацією Миколаївської області, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5.04 га з кадастровими номерами :001:000:0109, :002:000:0374, :002:000:0588, розташованої в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_3 27 жовтня 2004 року було укладено договір оренди цієї земельної ділянки №202 з фермерським господарством «Перемога» на строк 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 03 квітня 2006 року за № 63 у Державному реєстрі земель.

01 вересня 2010 року між цими ж сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору від 27 жовтня 2004 року, який був зареєстрований у відділі Держкомзему Братського району 06 червня 2011 року за № 00071 у Державному реєстрі земель, за умовами якого строк дії договору змінено та визначено у 15 років.

18 вересня 2018 року ОСОБА_3 повідомила листом відповідача про намір розірвати договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У пункті 10 оспорюваного договору сторони обумовили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору 27 жовтня 2004 року становила - 42365 грн. 59 к., а на момент укладення додаткової угоди до договору 01 вересня 2010 року - 55001 грн. 98 к.

Також пунктом 9 додаткової угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1650 грн. 96 к., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з листом відділу Держгеокадастру в Братському районі Миколаївської області за № 247.107.19 від 02 грудня 2019 року вартість земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4.85 га в межах Григорівської сільської ради, належної ОСОБА_3 у 2016, 2017 та 2018 роках складала 144755 грн. 42 к. з урахуванням коефіцієнтів індексації 4.796 та 1.756.

У відповідності до заяви ОСОБА_3 , адресованої на ім`я відповідача, від 23 серпня 2016 року у зв`язку з сімейними обставинами вона прохає розрахуватися за земельний пай у сумі 44000 грн. за 2016-2019 роки та зобов`язується не вчиняти ніяких дій, щоб перешкоджати орендареві користуватися земельною ділянкою.

На підставі видаткового касового ордеру від 23 серпня 2016 року ОСОБА_3 видано попередню оплату за оренду землі за 2016-2019 роки в розмірі 44 000 грн. Даний касовий ордер містить підпис позивача про отримання коштів.

Вказаний видатковий касовий ордер суд вважає належним доказом сплати коштів за оренду, оскільки він виписаний орендарем та підписаний орендодавцем.

Крім того, в рахунок орендної плати позивачем отримано 50 кг цукру на суму 630 грн. в рахунок орендної плати за 2016 рік, про що свідчить її підпис у відомості про отримання орендної плати.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

За такого, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача і не приймає їх до уваги про те, що позивач є незрячою і тому не підписувалася у заяві від 23 серпня 2016 року, у видатковому касовому ордері та у відомості про отримання орендної плати за 2016 рік і, як наслідок цього, не отримувала орендну плата за 2016-2018 роки, виходячи з наступного.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 05 червня 2019 року ОСОБА_3 має діагноз «Повна катаракта обох очей».

Разом з тим, наявність вказаного діагнозу не позбавило позивача можливості підписати подану нею до суду позовну заяву 29 жовтня 2018 року.

Крім того, представником позивача не надано суду докази, які б підтвердили, що підпис у заяві від 23 серпня 2016 року, у видатковому касовому ордері та у відомості про отримання орендної плати за 2016 рік виконані не позивачем, а іншою особою, клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи не заявлялося.

У судовому засіданні встановлено, що крім земельної ділянки площею 5.04 га з кадастровими номерами :001:000:0109, :002:000:0374, :002:000:0588, яка перебуває у оренді відповідача, позивач має у власності ще одну земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0545, яка також перебуває у оренді відповідача.

Останню земельну ділянку позивач ОСОБА_3 набула у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 лютого 2018 року державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ніколаєвою Л.Л. після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що орендна плата, виплачена позивачу по касовому ордеру, виданому 23 серпня 2016 року, не може бути доказом сплати орендної плати по договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0545, так як позивач набула на нею право власності лише 14 лютого 2018 року. Тим більш, що представник позивача взагалі заперечував отримання позивачем орендної плати за 2016-2018 роки за обома договорами оренди.

Враховуючи, що у 2016-2018 роках нормативна грошова оцінка земельної ділянки позивача ОСОБА_3 загальною площею 4.85 га становила 144755 грн. 42 к. з урахуванням коефіцієнтів індексації, орендна плата у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки землі за 2016-2018 роки становила 4342 грн. 66 к., а з урахуванням утримання 15 % прибуткового податку, що становить 651 грн. 40 к., орендна плата, яка підлягала виплаті позивачу становила 3691 грн. 26 к. х 3 роки = 11 073 грн. 78 к.

Згідно видаткового касового ордеру від 23 серпня 2016 року позивач отримала 44 000 грн. в рахунок орендної плати, а також згідно відомості про отримання орендної плати за 2016 рік цукор на суму 630 грн. Тобто, у 2016 році позивач отримала орендну плату всього 44630 грн.

Вказана сума значно перевищує розмір орендної плати, вказаної у договорі оренди, яка повинна бути сплачена за 2016 -2018 роки.

Разом з тим,згідно з положень статті 531 ЦК України орендар має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Враховуючи викладене, а також встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку про відсутність ознак систематичної несплати фермерським господарством «Перемога» орендної плати й відповідно підстав для розірвання договору оренди, оскільки відповідач сплатив, а позивач отримав орендну плату наперед.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до фермерського господарства «Перемога» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 02 січня 2020 року.

Суддя Т.М.Кологрива