Провадження 2/756/1853/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Кобзар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначає, що 20.01.1999 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Палацом укладення шлюбів № 3 Управління ЗАГС Москви, від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично між ними припинені. Через відсутність взаєморозуміння, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим.

Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю та проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, подавши заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації та має посвідку на проживання в Україні.

20.01.1999 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить дублікат свідоцтва про одруження від 17.04.2017 року, актовий запис 135, видане Управлінням ЗАГС Москви. (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 актовий запис № 236, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві (а.с. 19).

Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право"передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи, що судом установлено, що відповідачка є громадянкою іншої держави, однак сторони постійно проживають на території УКкраїни, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, вжиття судом заходів для примирення сторін бажаного результату не надали, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї між сторонами є неможливим, шлюб існує формально і може бути розірваним в порядку, передбаченому нормами СК України.

За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 104, 112 СК України, та, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1), та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) прізвище якої зазначено у свідоцтві про одруження як Коконова, зареєстрований 20.01.1999 року Палацом укладення шлюбів № 3 Управління ЗАГС Москви, актовий запис № 135 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя