Дата документу 11.02.2019 Справа № 314/6732/16-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №314/6732/16 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/807/5/19 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року у складі судді Кофанов А.В. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Форт» про визнання угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Фермерського господарства «Форт» про визнання угоди недійсною, в якому просила визнати недійсною угоду від 27 травня 2015 року про зміни умов договору оренди землі від 20 травня 2006 року, зареєстрований у ЗРФ «Центр ДЗК» запис в Державному реєстрі земель НОМЕР_1 від 26 листопада 2006 року між нею та ФГ «Форт».

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вона не підписувала додаткову угоду від 04 липня 2016 року, якою обґрунтовано оскаржувану ухвалу суду. Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ФГ «Форт» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що 04 липня 2016 року за взаємною згодою сторін оскаржувану угоду було розірвано, що свідчить про відсутність предмету спору.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвали про закриття провадження у справі, суд першої інстанції послався на відсутність предмету спору, оскільки на теперішній час спірний договір у зв'язку з його розірванням не створює яких-небудь цивільних прав та обов'язків для сторін у справі.

Колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

При постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не взято до уваги заперечення представника позивача щодо закриття провадження у справі та надання можливості уточнення позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції не було з'ясовано належним чином предмет позовних вимог, не було перевірено належним чином доводів позивача щодо наявності спірних правовідносин.

Разом з тим, слід зазначити, що розірвання сторонами спірної угоди від 27.05.2015 року, яку позивач просить визнати недійсною може бути підставою підставою для відмови в задоволенні позову по суті позовних вимог, проте аж ніяк дана обставина не може слугувати підставою для закриття провадження у справі.

Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року, згідно якого суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси інших осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення вимог або про відмову в їх задоволенні.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та передчасно постановив ухвалу про закриття провадження в справі з підстав визначених п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судова ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року про закриття провадження у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: