н/п 4-с/490/13/2019 Справа № 490/990/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

08 лютого 2019 р. Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А,

при секретарі Кваша С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить зобовязати приватного виконавця ОСОБА_2 скасувати постанову про арешт рахунку №109039, відкритого в АТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування вимог посилається на те, що у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження з примусового виконання №ц-2-3800/2008, і ним винесено постанову про арешт рахунку, який було відкрито для отримання державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника в УСВК Інгульського району ДПСЗН ММР. У зв'язку із арештом вказаного банківського рахунку заявник позбавлена можливості цільового використання вказаних державних коштів.

Представник скаржника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та скасувати постанову, оскільки арештований рахунок належить дитині померлого годувальника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Приватний виконавець у судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином.

За приписами частини першої, другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що дана скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 знаходиться виконавче провадження №56493836 з примусового виконання виконавчого листа №ц-2-3800/2008, виданого 14.07.2008 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №03/1/197/07-G від 12.06.2007 у розмірі 452 460,73 грн., судові витрати у розмірі 1730,00 грн.

05.12.2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1

Відповідно до довідки Департаменту праці та соціального захисту населення №33, ОСОБА_1 знаходиться на обліку УСВК Інгульського району ДПСЗН ММР та отримує державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника у сумі 1452,00 грн.

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що ОСОБА_1 має відкритий рахунок у АТ КБ «Приватбанк» №109039, який відкритий для отримання щомісячної виплати соціальної допомоги.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

В ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Враховуючи вищезазначене, виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника. При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника відповідно до ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» не повідомив виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8 має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Такі розяснення містяться у пунктах 1 та 2 Постанови ПВС України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про задоволення вимог скаржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 6, 18, 52, 57, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_4 скасувати арешт рахунка №109039, відкритий на ім'я Був ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1), у АТ КБ «Приватбанк».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.