Справа № 462/5451/18 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/2576/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до держави Україна в особі державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до держави Україна в особі державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000032 від 08 травня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.304 КК України.

02 червня 2017 року Шевченківським районним судом м. Львова у справі №466/8190/15-к винесено ухвалу, якою скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області Полуйко Н.В. від 04 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження.

Позивачі вважали, що діями слідчого Полуйко Н.В. їм заподіяно моральну шкоду, розмір якої оцінили у 30 000 гривень, по 15 000 гривень кожному.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2018 року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Зокрема, зазначає, що 02.06.2017 р. Шевченківським районним судом м Львова у справі №466/8190/15-к винесено ухвалу, якою скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП І УНП у Львівській області Полуйко Н.В. від 04.04.2017 р. про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим Полуйко Н.В. не надано належної оцінки обставинам справи, досудове розслідування проведено неповно, у зв'язку з цим постанову від 04.04.2017 р. про закриття кримінального провадження не можна вважати законною та обгрунтованою.

Зазначає, що незаконними, протиправними діями слідчого Полуйко Н.В. її було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, порушення режиму сну, через повну бездіяльність слідчого, її умисел на закриття кримінального провадження за ніби то відсутністю ознак кримінального правопорушення, систематичне, умисне не визнання нас потерпілими, що негативно вплинуло на звичний ритм нашого життя. Розмір моральної школи ми оцінюємо у сумі - 30000 грн. із розрахунку по 15000 грн. кожному із позивачів (по дві середньомісячні заробітні плати у регіоні).

Таким чином, повна бездіяльність, протиправність дій слідчого Полуйко Н.В. у кримінальному провадженні №0000032 від 08.05.2015 р. доведена та встановлена судом, що не потребує додаткового доказування.

Враховуючи наведене просили рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким: стягнути з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди - 15000 грн.

Стягнути з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди - 15000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скарги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Незалежно від вини особи відшкодовується шкода, завдана посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду (ст.ст.1174, 1176 ЦК України).

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду (окрім незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт), відшкодовується на загальних підставах.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2018 р. скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. від 04 квітня 2017 р. про закриття кримінального провадження, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 08 травня 2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України задоволено.

Скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. від 04 квітня 2017 р. про закриття кримінального провадження, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 08 травня 2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України (а.с.4).

Скасовуючи постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. від 04 квітня 2017 р. про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що не надано належної оцінки обставинам справи, тому суд вважав, що досудове розслідування проведено неповно, у зв'язку з чим постанову про закриття кримінального провадження від 04 квітня 2017 р. не можна вважати законною та обґрунтованою (а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покликання позивачів на незаконність дій (бездіяльності) слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, обґрунтовуючи їх значною тривалістю строку здійснення ним досудового розслідування та наявністю ухвали слідчого судді про Скасування постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Полуйко Н.В. від 04.04.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 08.05.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, оскільки наведені обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, позивачами не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що бездіяльність слідчого, яка на їх думку виразилась у тривалому розслідуванні, визнана незаконною.

Крім того, процесуальне рішення, на яке посилались позивачі, розцінене ними як незаконна дія є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст. 1174,1176 ЦК України, оскільки не підтверджує порушення прав позивача.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, позивачі не надали достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їм працівниками ГУНП у Львівській області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У даній справі також відсутні умови настання цивільно - правової відповідальності, як-от: протиправність, шкода, вина причинний зв»язок.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачі не довели обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та не надали належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання їм моральної шкоди діями відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання позивачів на правову позицію Верховного Суду від 25 серпня 2018 року у справі №638/6944/16-ц, у даному випадку, також є безпідставним. У справі на яку посилаються позивачі протиправна бездіяльність органів прокуратури була встановлена судом першої інстанції із викладенням мотивів у рішенні суду, що і стало підставою для відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.