Справа № 640/8314/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус ХМНО Нескородова Ольга Анатоліївна про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому зазначив, що 15.02.2013 згідно договору купівлі-продажу він придбав квартиру АДРЕСА_2 . Договір посвідчений приватним нотаріусом, в державних реєстрах була відсутня будь-яка інформація про наявність зареєстрованих обтяжень на квартиру. Відповідач не був знайомий з ОСОБА_2 , є добросовісним набувачем у розумінні ст.388 ЦК України, і його право власності не може бути обмежене у будь-який спосіб, у тому числі і шляхом звернення стягнення на квартиру як на предмет іпотеки. Договір купівлі-продажу відповідач уклав 15.02.2013, в той час як позивач звернувся до суду у квітні 2018, тобто більш ніж через сім років після того, як у нього виникло право на позов - з моменту вилучення запису про іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - якщо таке існувало, адже позивач будь-яких доказів на підтвердження права на позов суду не надав. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як свідчить текст Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 у справі №5023/5225/11 про факт відсутності записів у державних реєстрах про іпотеку на спірну квартиру позивач знав ще у листопаді 2011 р. З врахуванням викладеного, відповідач просить застосувати позовну давність до позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відмовити в задоволенні позову.
Третя особа: приватний нотаріус ХМНО Нескородова О.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала суду пояснення в яких просить розглядати справу в її відсутність та зазначила, що 15.02.2013 до неї звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 Для договору купівлі-продажу квартири, були надані всі необхідні документи. Перед посвідченням правочину, нотаріус перевірила актуальну інформацію станом на 15.02.2013 та здійснено пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири та продавця ОСОБА_3 , а також зроблені запити в Державному реєстру обтяжень рухомого майна на Сторін, що підтвердило відсутність будь-яких заборон відчуження нерухомого майна на відчужувану квартиру та відсутність обтяжень на активи сторін. Сторони підтвердили, що вони дійсно укладають договір купівлі-продажу квартири, що розрахунок за цим договором вони здійснили в повному обсязі. Таким чином, виконані всі необхідні дії для посвідчення договору купівлі-продажу у відповідності до законодавства України, перевірені всі документи, які відповідають встановленим вимогам.
Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
18.12.2006 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-701/277/2006 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № PML-701/277/2006. Предметом іпотеки визначена квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість станом на 04.04.2018 за кредитним договором №ML-701/277/2006 складає 530244,38 грн.
07.02.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № ML-701/074/2008 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір наступної іпотеки № PML-701/074/2008.
Заборгованість станом на 04.04.2018 за кредитним договором №ML-701/074/2008 складає 181600,29 грн.
Таким чином, 25.12.2012 з Державного реєстру іпотек були вилучені відомості про обтяження, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 згідно іпотечного договору від 18.12.2006.
27.12.2012 ліквідатор Фізичної особи-підприємця Бутрім (до заміни прізвища ОСОБА_4 , призначений Постановою про визнання боржника банкрутом Господарського суду Харківської області, справа №5023/5336/12 вх. №5336/12 від 06.12.2012 арбітражний керуючий Запорожець І.С., з однієї сторони та ОСОБА_3 , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_3 придбав у власність об`єкт аукціону трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт аукціону належить ОСОБА_5 заміни прізвища ОСОБА_6 та придбаний за 240000 грн. згідно Протоколу №15 проведення аукціону на товарній біржі «Всеукраїнський Торгівельний центр». Договір посвідчений приватним нотаріусом Салига Н.А., яка перед посвідченням договору впевнилась, що на момент вчинення правочину вказана квартира під забороною (арештом) та в іпотеці не перебувала (а.с.115).
15.02.2013 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою О.А. (а.с.114).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що при переході до фізичної особи права власності на спірне нерухоме майно в ході ліквідаційної процедури під час виключення з Єдиного реєстру заборон запису про обтяження цього майна, в разі скасування судового рішення на підставі якого було порушено справу про банкрутство боржника, набувач такого майна відповідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набуває статусу іпотекодавця. Позивач вказує, що внаслідок припинення провадження у справі №5023/5225/11 - поновилась іпотека позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач також послався на пункти 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, який встановлено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Проте, як вбачається з наданої 11.04.2019 представником позивача інформаційної довідки №159244732 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 згідно якої обтяження (іпотека) вилучена на підставі Ухвали Господарського суду Харківської області від 20.12.2012 у справі № 5023/5336/12.
Ліквідатор ФЛП ОСОБА_7 ) Т ОСОБА_8 - арбітражний керуючий Запорожець І.С., який 27.12.2012 уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_3 , також був призначений Постановою про визнання боржника банкрутом Господарського суду Харківської області, справа №5023/5336/12.
Доказів, підтверджуючих скасування судового рішення, на підставі якого було порушено справу про банкрутство боржника ОСОБА_2 по справі №5023/5336/12 позивачем не надано, тому вищенаведені доводи позивача є необґрунтованими.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.23 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна.
Оскільки предмет іпотеки реалізований у ліквідаційній процедурі з припиненням обтяжень і ОСОБА_3 набув це майно не від іпотекодавця за цивільно-правовими угодами, а під час проведення аукціону на товарній біржі, відсутні правові підстави для застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку», що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постановах по справах №6-7цс13 від 03 квітня 2013 року, № 6-168цс14 від 19 листопада 2014 року.
Відсутні також правові підстави для визнання відповідача іпотекодавцем та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач придбав спірну квартиру за договором купівлі-продажу, укладеним з ОСОБА_3 , який набув право власності на спірну квартиру в порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з прилюдних торгів, в період припинення обтяжень за договором іпотеки, враховуючи також вимоги ч.2 ст. 388 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка набула право власності на майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, є добросовісним набувачем, і це майно не може бути витребуване у нього.
Оскільки на момент укладання договорів купівлі-продажу спірного майна запис про обтяження майна іпотекою було виключено з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, до спірних правовідносин не може застосовуватись ст.23 Закону України «Про іпотеку», так як під час переходу права власності на спірну квартиру до відповідача вона предметом іпотеки не була, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року по справі №6-201цс14.
Крім того, договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 уклав 15.02.2013, позивач з позовом до суду звернувся 11.05.2018, тобто більш ніж через п`ять років.
З постанови Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 у справі №5023/5225/11 вбачається, що про факт відсутності записів у державних реєстрах про іпотеку на спірну квартиру позивачу було відомо ще у листопаді 2011 року.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Доказів поважності пропуску строків позовної давності позивачем не надано.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Оскільки відповідачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_9 не надані письмові докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, що відповідає правовій позиції викладеній у Постанові Верховного суду у справі №372/1010/16-ц.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 388, 512, 525, 526, 610, 611 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд
В задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус ХМНО Нескородова Ольга Анатоліївна про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 06.09.2019 р.

СУДДЯ