ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №589/4678/17

Номер провадження 22-ц/816/4485/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року в складі судді Євдокімової О.П., постановлене у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 травня 2008 року в розмірі 17800 грн. 99 коп. Також, позивач просив суд вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 16.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, що може бути змінений банком, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 14.09.2017 року, виникла заборгованість 17800 грн. 99 коп., яка складається з: 6176 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 4113 грн. 51 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6187 грн. 21 коп. заборгованість за пенею; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 823,86 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що банк надає можливість клієнтам, які мають кредитну картку оформити послугу «Оплата частинами» без відвідування відділення за допомогою діючої кредитної карти. Вказує, що таке оформлення можливе лише за допомогою кредитної картки з правильним введенням ПІН коду. Внаслідок порушення умов договору відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 17800 грн. 88 коп. Зазначає, що підписавши Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач погодився виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Зазначає, що Клієнт зобов`язується не повідомляти ПІН код третім особам, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження чи розкрадання Карти, нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги вищевказані обставини справи, в результаті чого відмовив у задоволенні позову. Зазначає, що роздруківка руху коштів по рахунку відповідача, що засвідчує погашення кредитної заборгованості є неналежним доказом, тому що вона була видана в результаті технічного збою у комплексі банку. Водночас, заборгованість відповідача є непогашеною. Зазначає, що будь яких заяв чи дзвінків в Банк від Клієнта про втрату картки «Універсальна» за допомогою якої була оформлена послуга «Оплата частинами» не надходило, що підтверджує оформлення оплати частинами саме клієнтом.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідач заперечив і вказує, що банком не надано жодного доказу, який підтвердив би відбуття технічного збою у програмному комплексі банку.

Представлена банком виписка щодо руху коштів на банківському рахунку відкритому відповідачу доводить те, що 04.05.16 проведена операція «перевід коштів при розірванні договору» Пунктом 2.7.6.1.1.3. Умов і правил надання банківських послуг ПАТ «КБ Приватбанк» визначено таке: рахунок спеціального платіжного засобу, яким є карта 22222250… відкривається індивідуально для кожного клієнта у момент авторизації операції по сервісу «Миттєва розстрочка» в терміналі банку в торговельно-сервісних підприємствах. Транзакція через сервіс «Миттєва розстрочка» в терміналі банку здійснена Клієнтом і підтверджена введенням ПІН- коду, прирівнюється сторонами до заяви на відкриття карткового рахунку для оплати операції по сервісу «Миттєва розстрочка».

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні підтримали свій відзив на скаргу і просили рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було розірвано в зв`язку з повним погашенням кредитної заборгованості. Водночас, позивач не зміг підтвердити ту обставину, що картка універсальна № НОМЕР_1 з терміном дії до 11/17 була отримана саме відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із цивільної справи, що 16.05.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також, при укладенні кредитного договору 16 травня 2008 року ОСОБА_1 було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить істотні умови кредитування, а саме: розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами 3 % у місяць або 36 % річних, порядок нарахування та розмір комісії, а також пені та штрафів на випадок порушення позичальником умов договору

Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку при укладенні кредитного договору 16 травня 2008 року відповідачем особисто не підписаний (том .1 а.с. 9-23).

На підставі вказаного кредитного договору відповідачу було видано картку № НОМЕР_2 (том. 1 а.с. 7 (зворотна сторінка).

Факт видачі даної кредитної картки та користування кредитними коштами визнається сторонами по справі. Термін дії кредитної картки № НОМЕР_2 встановлено до травня 2012 року. (том 1 а.с. 261а). Таким чином строк дії кредитного договору б/н від 16.05.2008 року визначено до травня 2012 року.

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 14.09.2017 року складає 17800 грн. 99 коп., з яких: 6176 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 4113 грн. 51 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6187 грн. 21 коп. заборгованість по пені; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 823 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова) (т. 1 а.с. 5-6).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також необхідність стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред`явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам`ятки, довідки про умови кредитування.

Разом з тим, з кредитної історії відповідача вбачається, що останнім було погашено отриманий нею кредит у повному обсязі 04.05.2016 (том 1 а.с. 67-69).

З виписки наданої відповідачу позивачем вбачається, що після погашення відповідачем суми заборгованості, а саме 13.05.2018 року з карткового рахунку за № НОМЕР_1 було здійснено списання грошових коштів на покупку товару. Вказане списання здійснювалося із зазначеного карткового рахунку щомісячно 13 числа по 13.03.2017 року. (том 1 а.с. 64-66)

03.04.2017 року відповідач звернулася до служби безпеки Банку з заявою про факти незаконного списання грошових коштів від її імені, в результаті чого у неї утворилася заборгованість (том. 1. а.с. 50-52). Із наданої відповідачу відповіді вбачається, що Банк повідомив відповідача про те, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDNFF16 від 11.01.2014 року про надання банківських послуг. Вказаний договір укладений шляхом підписання відповідачем Заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами. У своїй відповіді позивач також вказує, що 13.04.2016 року відповідач погодився у телефонному режимі на оформлення «миттєвої розстрочки». При цьому умови вказаної розстрочки визначали строк її дії терміном до 36 місяців із щомісячним платежем в розмірі 526 грн. 90 грн. та комісією за сервіс в сумі 269 грн. 12 коп. Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що вказаний кредитний договір містить інші умови кредитування ніж укладений сторонами кредитний договір б/н від 16.05.2008 року.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач не визнає існування кредитного договору від 11.01.2014 року № SAMDNFF16, в зв`язку з чим звернулася до Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (том. 1, а.с. 153) за якою пізніше Шосткинським відділом поліці ГУНП в Сумській області було порушено кримінальне провадження за № 0000492 (том. 1 а.с. 156).

Відповідно до довідки наданої позивачем, кредитну картку № НОМЕР_1 , за якою було списано грошові кошти на оформлення «Миттєвої розстрочки» щодо покупки товару було оформлено саме 11.01.2014 року, тобто в той день, коли за повідомленням Банку, що було надано відповідачу, останньою було укладено кредитний договір від 11.01.2014 року № SAMDNFF16, копії якого позивачем до суду надано не було.

На запит суду від 19.12.2018 року про надання доказів отримання відповідачем картки № НОМЕР_1 , останній повідомив суд, що надання таких доказів не вбачається можливим. (том. 1, а.с. 250).

Представлені відповідачем скріншоти операцій проведених 06.05.2016 із застосуванням програми банку «Приват24» ( а.с.81-106) на доводять факту укладення сторонами кредитного договору 11.01.2014. за яким відбувалось зняття кредитних коштів із застосування карти № НОМЕР_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються ПриватБанком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Водночас, позивачем не було надано до суду доказів того, що ним було ознайомлено відповідача з умовами кредитного договору від 11.01.2014 року в будь який спосіб, що взагалі відповідач 11.01.2014 року укладала з позивачем кредитний договір від 11.01.2014 року № SAMDNFF16 та при його укладанні підписувала Анекту - заяву приєднання чи ознайомлювалася з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а також факт отримання нею на виконання умов вказаного кредитного договору кредитної картки за № НОМЕР_1 і подальшого її використання відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказана заборгованість виникла після повної сплати відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 16.05.2008 року, і виникла вона за іншим кредитним договором, а саме за договором від 11.01.2014 року № SAMDNFF16, доказів укладання якого позивачем до суду надано не було.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Водночас, всупереч ст.12,81 ЦПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами того, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладався Кредитний договір від 11.01.2014 року № SAMDNFF16, а також тієї обставини, що позивачем взагалі видавалася відповідачу кредитна картка за № НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору б/н від 16.05.2008 року, оскільки заборгованість за ним було сплачено в повному обсязі, і в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не було надано доказів, що вказана заборгованість виникла саме з кредитних правовідносин сторін у справі, таким чином банк не спростував обставин того, що заборгованість за вказаним договором погашена відповідачем в повному обсязі, а вимог про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 11.01.2014 року № SAMDNFF16, банком заявлено не було. Крім того позивачем не було доведено обставин видачі картки універсальна № НОМЕР_1 з терміном дії до 11/17 саме відповідачу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення .

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2019 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко