Головуючий у 1-й інстанції Федотова В.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Попової С.А.,

суддів: Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2019 року, ухваленого в складі судді Федотової В.М., повний текст рішення складено 14 травня 2019 року,

у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

про зобов`язання нарахувати та виплатити суму індексації з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, як складових належної заробітної плати за час затримки,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до колишнього роботодавця - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з яким вона перебувала у трудових правовідносинах, працюючи з квітня 2001 року по 29.12.2017року на посаді головного спеціаліста. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що у жовтні 2006 року вона досягла пенсійного віку, але продовжила працювати. Впродовж її роботи з 2010 року по 2013 рік відповідач належним чином не проіндексував заробітну плату, через що вона не отримала належні їй кошти сумарно в розмірі 9528,10грн., з яких: 7 887,05грн. - індексація заробітної плати; 677,47грн. - недоотримана сума відпускних (з урахуванням індексації заробітної плати); 198,26грн. - недоотримана сума лікарняних; 765,32грн. - недоотримана сума матеріальної допомоги, які просила стягнути з роботодавця за судовим рішенням.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити суму індексації з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, як складових належної заробітної плати за час затримки, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи, що виникає з трудових відносин, в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 12.04.2001р. по 29.12.2017р. працювала в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с. 10, 11).

Згідно наказу № 1249-к від 20.12.2017р. ОСОБА_1 звільнено з 29.12.2017р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с. 12).

З відповіді Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області № 05-46/04-2 від 19.01.2018р. вбачається, що протягом спірного періоду позивачу виплачувалась індексація пропорційно відпрацьованому часу з урахуванням підвищення доходу, складових заробітної плати (а.с.13, 14). Відомості з нарахування, утримання, індексації заробітної плати впродовж спірного періоду підтверджені довідками, наданими сторонами (а.с. 15-18, 68-71).

Відомостями Пенсійного Фонду України підтверджено отримання ОСОБА_1 пенсії у спірному періоді з даними про її підвищення (а.с. 19-22, 115).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач виплачував позивачу заробітну плату у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з урахуванням рівня інфляції, підвищення доходу позивача. Матеріалами справи було спростовано доводи позивача щодо наявності заборгованості відповідача перед ним по індексації доходів за заявлений спірний період.

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Питання індексації заробітної плати врегульовано Законом України «Про оплату праці» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 з подальшими змінами, чинними на момент виникнення спірних відносин 2010-2013р.р. (далі - Порядок № 1078).

За змістом роз`яснень у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, котрі йому відповідають.

Згідно із статтями 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

За положеннями ст. 2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового харктеру, зокрема: пенсії, оплата праці (грошове забезпечення) тощо.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (в редакції, що діяла на момент оспорюваного сторонами періоду, далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Згідно із положеннями у п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Як з`ясовано, спір між сторонами виник внаслідок розбіжностей в розумінні поняття грошового доходу населення (абз. 1 п. 5 Порядку № 1078), що є передрішуючим для визначення базового місяця для обчислення сум індексації.

Так, позивач вважає, що для індексації заробітної плати треба врахувати підвищення складових заробітної плати (безвідносно до інших доходів працюючого пенсіонера). Вважає, що базовим місяцем (для подальшого спірного періоду з 2010р.) є травень 2008 року, коли відбулося підвищення її заробітної плати.

Відповідачем для спірного періоду (з 2010р.) визначено базовим місяцем - січень 2009 року, коли у позивача відбулося зростання грошового доходу (сукупно по заробітній платі і пенсії) у зв`язку із збільшенням розмір пенсії за віком при повному стажі (з 724,79грн. до 1215,23грн.; сума підвищення доходу 490,44грн. перевищила суму індексації за січень 2009р.- 30,77грн.), через що в подальшому відкореговано нарахування індексації.

В офіційних роз`ясненнях Міністерства праці і соціальної політики, викладених в газеті «Праця і зарплата» № 17 (693) від 06.05.2010р., в листах від 24.12.2010р. заступником директора Департаменту стратегії соціального розвитку Н.Підлужною роз`яснено з посиланням на пункт 5 Порядку № 1078, діючого в редакції на момент тривання спірних відносин: якщо в працюючого пенсіонера, який однержує одночасно заробітну плату і пенсію, відбувається підвищення загального доходу за рахунок зростання однієї зі складових його доходу, місяць підвищення вважається базовим, і індексація в цьому місяці не нараховується. Водночас, сума збільшення грошових доходів має перевищувати суму індексації, яка б мала бути нарахована за відповідний місяць (а.с. 23, 134).

Дана правова позиція підтверджена заступником директора Департаменту стратегії соціального розвитку Н.Підлужною на запит суду в межах вирішення даної справи (а.с. 140, 142-143).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням норм матеріального права, діючих у спірному періоді, роз`яснень Міністерства праці і соціальної політики, визначив, що базою для обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати (базовий місяць) слід вважати січень 2009 року, коли відбулось у позивача збільшення доходу за рахунок сумарно отриманих заробітної плати і пенсії у збільшеному розмірі.

Апеляційним судом, з урахуванням довідок про нараховану, виплачену заробітну плату, відомостей про індексацію і динаміку підвищення заробітної плати і її складових (а.с. 5-18, 66-71), а також відомостей про отримувану позивачем у спірному періоді пенсію, динаміку її розміру (а.с. 19-22, 115-116), перевірено обґрунтованість позиції кожної зі сторін щодо наявності/відсутності підстав для здійснення індексації заробітної плати.

Так, з наявних справі матеріалів, вбачаються підстави для зміни базових місяців у зв`язку із збільшенням доходу позивача, підвищенням заробітної плати, її складових, статистичних відомостей про рівень інфляції (для визначення порогу індексу споживчих цін, обчисленого наростаючим підсумком, аби той не перевищував 101 відсотка): у січні 2009р., січні 2011р., травні 2011р., січні 2012р.

Відтак, відповідачем обґрунтовано враховувались сумарні показники заробітної плати і пенсії для визначення базового місяця, який в даному випадку (для обчислення індексації в спірному періоді, починаючи з січня 2010 року) є січень 2009 року.

З представленого акту Контрольно-ревізійного управління в Донецькій області від 23.11.2011р. № 05-230/058, вбачається, що в результаті перевірки діяльності роботодавця (ФССНВВПЗ України у м. Маріуполі Донецької області) порушень дотримання порядку проведення індексації грошових доходів працівників, до числа яких віднесена ОСОБА_1 , за січень 2010 року, червень 2011 року - не встановлено (а.с. 169-179). Акт від 23.11.2011р. у формі витягу, представлений в підшитому вигляді, скріплений печаткою і підписом посадової особи Фонду у відповідності із ч.ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України. І, оскільки наведені в акті відомості не спростовані стороною позивача, при обговоренні клопотання про долучення цього акту позивач і її представник в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України не ставили під сумнів відповідність поданої копії, а більш того не заперечували проти його долучення (матеріали судового засідання - а.с. 187), то вважати цей доказ неналежним не можна.

Те, що перевірка була здійснена за січень 2010 року, коли, як вважає позивач, базою для індексації було використано травень 2008 року, не суперечить тій обставині, що підвищення пенсії у позивача за січень 2009 року стало відомо роботодавцю згодом, через що було призведено відповідне корегування нарахування індексації і її утримання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням та наданим доказам дав належну оцінку. Суд вірно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, правильно за наявними відомостями про зростання доходу позивача за рахунок підвищення пенсії визначив базовий місяць (січень 2009 року) для обчислення індексації заробітної плати і встановив відсутність заборгованості роботодавця по цій індексації перед працівником. На підставі цього суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про стягнення заявленої позивачем індексації заробітної плати в розмірі 7 887,05грн., а також залежних від цієї індексації нарахованих сум відпускних в розмірі 677,47грн., лікарняних - 198,26грн., матеріальної допомоги - 765,32грн.

В апеляційній скарзі позивач і її представник наголошують на тому, що першочерговим об`єктом індексації є саме заробітна плата, що регламентовано п. 9 Порядку № 1078.

Визначення вказаною правовою нормою черговості здійснення індексації не усуває і не підміняє чинності роз`яснень Мінсоцпраці, не відізваних згодом, щодо врахування сукупного доходу працюючого пенсіонера, який у випадку позивача у спірному періоді складається із заробітної плати і пенсії .

Надані роз`яснення узгоджується із аналогічним механізмом обчислення індексації пенсії, унормованим абз. 3 ст. 10 діючого в редакції на момент спірних відносин Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», за яким пенсія працюючих пенсіонерів індексується в розмірі, що з урахуванням оплати праці не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Процесуальні порушення, на які посилається в апеляційній скарзі позивач і її представник (довготривалий розгляд справи; прийняття судом відзиву відповідача, поданого з порушенням строку і без клопотання про поновлення пропущеного строку; необґрунтоване відкладення розгляду справи за клопотанням представника відповідача без представлення підтверджуючих причини неявки документів) не призвели до неправильного результату справи і цими обставинами процесуальний закон не пов`язує підстави для обов`язкового скасування судового рішення.

Зважаючи на надані відповідачем відповіді на запитання позивача (а.с. 4, 46, 61-62), у суду були відсутні підстави для застосування заходів процесуального примусу і зобов`язання відповідача надати іншу відповідь на поставлені питання, що було обговорено у відповідній ухвалі суду від 21.11.2018р. (а.с. 78-79). Доводи апеляційної скарги в даній частині, з огляду на унормовані ст.ст. 43, 49 ЦПК України права і обов`язки учасників справи, не є слушними і з ними колегія суддів не може погодитись.

В апеляційній скарзі позивач і її представник посилаються на інше процесуальне порушення, зокрема те, що жодним учасником судового розгляду не надавались особисті картки, які згадуються за змістом рішення.

Так, в мотивувальній частині судом наведено, що на підтвердження отримання заробітної плати, її розміру та проведення індексації за спірний період з боку позивача і відповідача було надано особисті картки за підписами в.о. начальника відділення Фонду та головного бухгалтера а.с. 15-18.

Втім, як з`ясовано, відомості про складові заробітної плати, нарахування, в тому числі індексації по заробітній платі, утримання за період з 2010р.-2013р., що були представлені позивачем, долучені до позовної заяви і засвідчені її представником (а.с. 15-18), втілені у форму Довідок про нараховану та виплачену заробітну плату на ОСОБА_1 , аутентичні екземпляри яких представлено до суду і відповідачем (а.с. 68-71).

Зважаючи на контекст використаних судом відомостей у наведених довідках, не коректне найменування судом вказаних документів як особисті картки, не є тим порушенням, що потягло невірні висновки суду і неправильний результат розв`язання виниклого спору.

В апеляційній скарзі позивач і її представник посилаються, як на підставу для скасування судового рішення на обґрунтовану ними заяву про відвід головуючого судді Федотової В.М. від 03.11.2018р. з підстав сумніву в її неупередженості і об`єктивності внаслідок переліченої низки допущених судом процесуальних порушень, що нібито не була вирішена у встановленому законом порядку.

Проте, як вбачається з матеріалів долученого провадження № 2-ві/266/1/18, ухвалою судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_4 від 09.11.2018р. в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Федотової В.М. відмовлено за необґрунтованістю.

З урахуванням включення позивачем і її представником до змісту апеляційної скарги незгоди з вище вказаними процесуальними порушеннями, що було проаналізовано судом апеляційної інстанції, за відсутності будь-яких відомостей щодо неупередженості судді або зацікавленості його в наслідках розгляду справи, чому заявником і його представником належних і допустимих доказів не надано, колегія суддів не віднаходить заявлених підстав для відводу головуючого судді обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального і процессуального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача і її представника підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 липня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко