Номер провадження: 22-ц/813/975/19
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачі - Держава Україна (державний орган Державне казначейство України), Прокуратура Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційними скаргами Заступника прокурора Одеської області, Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року у складі суддіЗагороднюка В.І.

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Держави Україна (державний орган Державне казначейство України), Прокуратури Одеської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, посилаючись на те, що 12.03.2007 року звернення директора ТОВ «Кенжа» - ОСОБА_4 про вимагання позивачами хабара у розмірі 3-4 тисячі доларів США стало причиною відкриття кримінального провадження відносно позивачів №0000473 ЄРДР від 16.06.2016 (колишня кримінальна справа №29). Кримінальне провадження за вищевказаною справою тривало більше десяти років, що спричинило позивачам неабиякі страждання, у зв'язку з чим вони звернулись до суду по захист свої прав та відшкодування завданої моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, просили суд стягнути з держави Україна (державний орган Державне казначейство України) на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 600000 грн. та на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 600000 грн.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник Прокуратури Одеської області в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави Україна (державний орган Державне казначейство України), Прокуратури Одеської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства задоволений частково. Стягнуто з держави Україна (державний орган Державна казначейська служба України) на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 483 990 грн. Стягнуто з держави Україна (державний орган Державна казначейська служба України) на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 483 990 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Заступник прокурора Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Заступник прокурора Одеської області зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 483990 грн. кожному, суд дійшов невірного висновку щодо її розрахунку виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, зв'язку з чим рішення підлягає зміні.

Також не погоджуючись з рішенням суду, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Державна казначейська служба України зазначає, що Державна казначейська служба України не убособлює державу чи Державний бюджет України, а є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало та не може нести відповідальність за неправомірні дії чи бездіяльність інших установ, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

У своїх відзивах ОСОБА_2, а також Кузнєцова Л.О., адвокат ОСОБА_3 зазначають, що апеляційні скарги Прокуратури Одеської області та Державної казначейської служби України є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції правомірно залучив до участі у справі належного відповідача/співвідповідача - Державну казначейську службу України, а також правильно застосував положення до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та визначив розмір відшкодування моральної шкоди,у зв'язку з чим просять апеляційні скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 18.01.2019 року та 22.01.2019 року цивільна справа за апеляційними скаргами Заступника прокурора Одеської області, Державної казначейської служби України була призначена до розгляду на 20 лютого 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, відзивів на них, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено що позивачі звертаючись до суду стверджували, що незаконними діями працівників слідства та прокуратури їм заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в душевних переживаннях та муках, занепокоєності, постійному нервуванні, соромі, приниженості, страху, відчаї, постійному знаходженні в депресії. Перебування під вартою та підпискою про невиїзд призвело до порушення життєвого ритму, погіршення відносин з оточуючими, перед якими вони повинні виправдовуватись, що вони не злочинці, а жертви непрофесійності правоохоронних органів.

Загальний строк перебування позивачів під слідством становив 10 років 9 місяців 16 днів. З врахуванням положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивачами розраховано розмір шкоди у сумі 600000 грн. кожному позивачу.

Підставою для порушення відносно позивачів кримінальної справи 12.03.2007 року було звернення директора ТОВ «Кенжа» ОСОБА_4 про вимагання хабара у розмірі 3-4 тисячі доларів США.

По кримінальному провадженню №0000473 ЄРДР від 16.06.2016 (колишня кримінальна справа №29) відносно колишніх працівників податкової міліції ДПІ м. Іллічівська ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28.12.2016 року винесена постанова про закриття кримінального провадження прокурором Одеської області Одабашяном С.С.

Також 28.12.2016 року старший слідчий другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень прокуратури Одеської області ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000473 від 16.06.2016 року.

07.06.2017 року Приморським судом м. Одеси за скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по справі №522/8211/17 за скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову прокурорів відділу прокуратури Одеської області про закриття кримінального провадження №0000473 винесена ухвала, якою постанови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасовані.

У мотивувальній частині вказаної ухвали суд зазначив, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події злочину.

Постановою прокурора Котормус С.П. про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2017 року провадження у вищевказаній справі закрито.

Судом встановлено, що в період з 12.03.2007 року по 23.12.2017 року позивачі перебували під слідством, що складає 10 років, 9 місяців, 16 днів.

На підставі вищевикладеного судом було встановлено, що моральна шкода, завдана позивачам, полягає в тому, що внаслідок незаконних дій працівників міліції, прокуратури та суду їм були завдані страждання у вигляді душевних переживань та мук, занепокоєності, постійному нервуванні, соромі, приниженості, страху, відчаї, вони постійно знаходиться в депресії. Перебування під ватрою призвело до порушення життєвого ритму, погіршення відносин з оточуючими, перед якими вони повинні виправдовуватись, що вони не злочинці, а жертви непрофесійності правоохоронних органів. В зв'язку з тривалим перебуванням під слідством вони не могли налаштувати звичайний для себе ритм життя по даний час.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, суд виходив з того, що незаконне перебування позивачів під слідством та судом, застосування щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вочевидь мали негативні наслідком пов'язані з цим душевні та моральні страждання і переживання, тому наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Крім того, п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Кримінальне провадження щодо позивачів було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що надає право останньому на відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Ч. 1 ст. 1176 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Аналогічні роз'яснення містяться в п.14 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, згідно яких: розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2018 року становить 3723,00 грн.

Судом здійснено розрахунок моральної шкоди з врахуванням ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого сума шкоди складає за період з 12.03.2007 року по 23.12.2017 року (10 років 9 місяців 16 днів, тобто 129 місяців 1 день) 482 252,60 грн. = 129 місяців х 3723 грн. + 16 днів х 124,1 грн.

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано задовольнив частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та стягнув з держави Україна (державний орган Державна казначейська служба України) на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 483 990 грн. кожному.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги Заступника прокурора Одеської області про те, що стягуючи моральну шкоду у розмірі 483990 грн. кожному, суд дійшов невірного висновку щодо її розрахунку виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачі дійсно більше ніж десять років перебували під слідством та судом, що беззаперечно призвело до порушення їхніх нормальних життєвих зв'язків та звичного ритму життя, чим завдало моральної шкоди та суд правомірно здійснив розрахунок моральної шкоди з врахуванням ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» за період з 12.03.2007 року по 23.12.2017 року, виходячи з мінімальної заробітної плати станом на 2018 рік.

Доводи апеляційної скарги Державної Казначейської служби України про те, що казначейська служба не уособлює державу чи Державний бюджет України, а є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало та не може нести відповідальність за неправомірні дії чи бездіяльність інших установ, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд стягуючи моральну шкоду виходив з того, що реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України та стягуються за рахунок держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційних скарг доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційні скарги і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної Казначейської служби України - залишити без задоволення.

РішенняПриморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 лютого 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець