Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3351/18

Провадження № 2/126/338/2019

"19" лютого 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить визначити її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач є спадкоємцем за правом представлення після смерті свого батька (сина померлої) - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Протягом визначеного законом шестимісячного строку, ОСОБА_1 не зверталась до нотаріуса, оскільки вважала, що відповідач оформила спадщину, як спадкоємець за заповітом. Однак, зі слів ОСОБА_2, дізналась, що спадщину вона не прийняла та не оформила. Після звернення до нотаріуса їй було роз'яснено, що так як з померлою в одному будинку на час смерті вона не проживала та у шестимісячний термін не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, тому, отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо.

Дана обставина виникла у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не знала про відкриття спадщини для спадкоємців за законом, так як вважала, що спадкове майно оформила відповідачка, як спадкоємець за заповітом.

Дана позовна заява надійшла до суду 07.12.2018 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою суду від 11.12.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.01.2019 року. У зв'язку з неявкою сторін підготовче судове засідання було відкладено до 24.01.2019 року. Ухвалою від 24.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 19.02.2019 року.

Позивач подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач з невідомих суду причин в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області у віці 86 років померла ОСОБА_3, що вказано у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2.

Відповідно до довідки Лісниченської сільської ради №950 від 02.11.2018 року, спадкоємцями на майно померлої є: ОСОБА_2 - за заповітом та ОСОБА_1 - за законом.

19.11.2018 року за №300/01-16, приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу, було надано письмове роз'яснення, де вказано, що позивач не може оформити спадщину, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З витягу зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, однак наявний чинний заповіт, посвідчений 19.01.2010 року у виконавчому комітеті Лісниченської сільської ради.

Причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач вказує те, що не знала про відкриття спадщини для спадкоємців за законом, так як вважала, що спадкове майно оформила відповідачка, як спадкоємець за заповітом..

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В п. 24 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналізуючи вищевказані норми, судом критично оцінено посилання позивачки, як на причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, те, що вона вважала, що спадщину прийняла спадкоємиця за заповітом, оскільки жана обставина не позбавила її права самостійно звернутись до нотаріуса із відповідною заявою.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини встановила, зокрема, правило, юридичної визначеності (певності), котре, з-поміж іншого, є складовою законного права можливого правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування юридичної визначеності має на меті забезпечення остаточності так званих юридичних станів, захист потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Враховуючи встановлені у справі обставини, смерть спадкодавця у 2010 році, не ініціювання спадкоємцем питання прийняття спадщини за законом (за правом представлення) протягом 6-місячного строку після смерті спадкодавця, звернення позивача до суду із позовом у 2018 році, тобто через 8 років після виникнення права на спадщину за законом, суд робить висновок, що позивач не надав до суду достатніх доказів того, що у неї були непереборні труднощі у своєчасній подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, в тому числі і на час закінчення даного строку.

Отже, суд вважає, що звертаючись до суду з позовом, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що з травня 2010 по грудень 2018 року її незвернення із заявою про прийняття спадщини було пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв'язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов'язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( 1991 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Р. В. Хмель