Справа №484/2934/18
Провадження № 22ц/812/266/19 Головуючий у 1-ї інстанції Медведєва Н.А.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Агрофірма Корнацьких»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Медведєвої Н.А. в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області о 8 годині 50 хвилин зі складанням його повного тексту 22 листопада 2018 року, по справі

за позовом

ОСОБА_3 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких»

про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним і стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що був укладений 28 грудня 2009 року від імені її батька ОСОБА_4, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з відповідачем та стягнення орендної плати за період з 2010 року по 2017 рік.

В обґрунтування позову зазначала, що її батькові ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Кам'яна Балка Первомайського району Миколаївської області. Після смерті батька позивач прийняла спадщину, та 24 вересня 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

З цього часу позивач неодноразово зверталася до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з метою отримання копії договору оренди, яку отримала 10 травня 2016 року з відділу Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області.

Зі змісту цього договору їй стало відомо, що він укладений після смерті її батька, а саме 28 грудня 2009 року, та від його імені представником ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю.

Договір оренди укладено строком на 50 років з щорічною сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.

Разом з тим, з моменту укладення та реєстрації договору, вона ніяких коштів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою, що належала спадкодавцю не отримувала.

Посилаючись на те, що представництво за довіреністю припинилось у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, і у його представника ОСОБА_2 не було повноважень на укладення договору оренди від імені спадкодавця, просила визнати цей договір недійсним та стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену орендну плату за період з 2010 року по 2017 рік в загальному розмірі 23 614 грн..

У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вважало позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначало, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що заборгованість з орендної плати утворилась за договором укладеним між відповідачем та її померлим батьком.

Також ТОВ «Агрофірма Корнацьких» надано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки, на його думку, позивач довідалась про порушення свого права з часу прийняття спадщини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково, ухвалено про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) розміром 4, 78 га, умовних кадастрових гектарів, укладеного 28 грудня 2009 року та зареєстрованого у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам'янобалківській сільській ради Первомайського району Миколаївської області 28 грудня 2010 року за №106. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 9 097 грн. 94 коп. та 976 грн. 34 коп. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення коштів як орендної плати за період з 2010 року по 2014 рік - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Агрофірма Корнацьких», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

На думку відповідача суд першої інстанції невірно встановив момент, з якого позивачу стало відомо про порушення свого права, а тому безпідставно не застосував позовну давність до вимог про визнання договору оренди недійсним.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог у змісті апеляційної скарги фактично не оскаржив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Змістом цього договору є права та обов'язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Кам'яна Балка Первомайського району Миколаївської області розміром 4, 78 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0035583, що виданий Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області 8 липня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право не земельну частку (пай) 8 липня 1996 року за №1482 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 липня 2008 року ( а.с.5).

24 вересня 2011 року позивач ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) 4, 78 умовних кадастрових гектарів, право на яку належало її померлому батьку (а.с.6).

10 травня 2016 року на підставі запиту ОСОБА_3 надано копію договору оренди, якій укладено 28 грудня 2009 між відповідачем ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та померлим ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_2 на підставі довіреності (а.с.8-9).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину регламентуються приписами статті 203 ЦК України, в тому числі частиною 2 цієї статті встановлюються, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки (частина 1 статті 30 ЦК України), в тому числі діяти через представника, який може вчиняти правочини, що створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (статі 237-239 ЦК України).

В той же час при настанні обставин, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 248 ЦК України, а саме смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності, представництво за довіреністю припиняється.

Отже, у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року довірителя ОСОБА_4, повноваження ОСОБА_2 на вчинення дій від імені та в інтересах ОСОБА_4 припинились.

Зазначені обставини вірно встановлені судом першої інстанції та до них застосовані відповідні норми матеріального права.

Судом першої інстанції також правильно встановлено момент, коли позивач ОСОБА_3 дізналася про порушення свого права, так як підставою для її звернення до суду із позовними вимогами про визнання договору оренди недійсним є припинення повноважень представника на укладення договору, у зв'язку зі смертю довірителя, а обізнаність щодо таких обставин стала можливою тільки після ознайомлення позивача зі змістом договору, яке відбулося 10 травня 2016 року.

За такого висновок суду про звернення позивача до суду з вимогами про визнання договору недійсним в межах строку, визначеного статтею 257 ЦК України є вірним.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою.

За такого, недійсність правочину створює для відповідача обов'язок здійснити позивачу відшкодування збитків, заподіяних неправомірним користуванням ним земельною ділянкою.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» слідує, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

За таких обставин можна вважати, що позивач ставила питання про стягнення збитків відповідно до статей 216, 1212 ЦК України в розмірі орендної плати, у зв'язку з користуванням земельною ділянкою за недійсним правочином.

До такого ж висновку фактично дійшов і суд першої інстанції стягнув суму коштів як суму орендної плати за період з 2015-2017р.р..

Враховуючи, що апеляційна скарга подана відповідачем і позивачем судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за спливом позовної давності не оскаржено, судом апеляційної інстанції підстави такого застосування не перевіряються.

В той же час правових підстав для скасування рішення суду в частині стягнутих збитків як орендної плати за період 2015-2017р.р. суд апеляційної інстанції не вбачає з наведених вище мотивів.

За такого рішення суду з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України, та меж, викладених у апеляційної скарзі скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного тексту рішення.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

О.В.Локтіонова