18.02.2019 227/5786/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Левченка А.М.,

за участі секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

учасники справи у судове засідання не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до Білозерської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, справа №227/5786/18, -

ВСТАНОВИВ

28.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою до відповідача до Білозерської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив:

- визнати поважними причини, з приводу яких ним пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його матері;

- визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю в чотири календарних місяці з моменту набрання рішенням суду чинності як спадкоємцю першої черги після смерті ОСОБА_2, яка померла 29.09.2017 року.

В якості обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29.09.2017 року померла його мати, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру, однак, в установлений строк для прийняття спадщини він не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки довгий час не міг оговтатись після смерті рідної людини, а також у звязку з тим, що у січні 2018 року з метою заробітку коштів на памятник матері до її річниці поїхав на заробітки до Російської Федерації, після повернення звідки почав збирати необхідні документи для звернення до нотаріуса. При цьому, вважає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, який фактично прийняв спадщину, бо на момент смерті проживав з нею. Вказує, що до нотаріальної контори звернувся 11.12.2018 року, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач та його представник звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача звернувся через канцелярію суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника відповідача, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини справи.

29.09.2017 року у віці 78 рік померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №996830.

З копій свідоцтв про народження серії ІІ-ХЕ №118542 від 13.04.1961 року, матірю ОСОБА_1 є ОСОБА_2

Таким чином, померла є рідною матірю позивача, внаслідок чого позивач в силу приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.1998 року, спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлого 21.12.1996 роу, є дружина спадкодавця ОСОБА_2 Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з двокімнатної квартири №37 у багатоквартирному житловому будинку №4 по вулиці Будівельна у м. Білозерську Донецької області.

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 29.09.2017 року матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке складається з двокімнатної квартири №37 в багатоквартирному житловому будинку №4 по вулиці Будівельна в м. Білозерське м. Добропілля Донецької облісті.

Однак, постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2018 року №1316/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 29.09.2017 року ОСОБА_2 на вказане спадкове майно, оскільки ОСОБА_1 був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців, встановлений ст. 1270 ЦК України.

На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем зазначено, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що він довгий час не міг оговтатись після смерті рідної людини, а також те, що у січні 2018 року з метою заробітку коштів на памятник матері до її річниці поїхав на заробітки до Російської Федерації, після повернення звідки почав збирати необхідні документи для звернення до нотаріуса.

Разом з тим, суд зважає на те, що згідно копії акту, складеного депутатом Бєлозерської міської ради, ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_2 29.09.2017 року проживали сумісно та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1, а тому позивач в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

При цьому, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54446314 від 11.12.2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводиласт та свідоцтва про право на спадщину не видавались, а згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54446304 від 11.12.2018 року, за життя спадкодавицею ОСОБА_2 заповіти та спадкові договори не складалися.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Так, судом зясовано, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини. При цьому, на переконання суду причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є об'єктивними, непереборними та істотними обставинами, що створили йому перешкоди для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів" визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач саме в силу обєктивних та істотних обставин пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про задоволення його позовних вимог. При цьому, суд вважає доцільним та достатнім визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю у три місяці.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 261, 264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Білозерської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили, для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 29.09.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 18.02.2019 року

Суддя А.М. Левченко

18.02.2019