Справа № 442/454/19
Провадження № 2/442/492/2019
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"25" січня 2019 р. м. Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - Курус Р.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дрогобицьке управління державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування шкоди, завданої законом, який визнано неконституційним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача - Держави Україна в особі Дрогобицьке управління державної казначейської служби України у Львівській області за рахунок державного бюджету України на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 1486341,85 грн. заподіяної матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Вказує, що він є суддею у відставці і отримує довічне грошове утримання судді у відставці 90 відсотків від винагороди працюючого на відповідній посаді судді, яке йому виплачується з державного бюджету, розмір якого встановлюють органи Пенсійного фонду України.

Зазначає, що за час дії неконституційного закону, який обмежив його законні права, йому було недоплачено згідно розрахунку у позовній заяві довічне грошового утримання на суму 1486341,35 грн., чим йому заподіяно матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що дана справа не підлягає розгляду впорядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Пункт 1 частини першої статті 4 КАС України визначає що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір.

Публічно - правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Перелік категорій справ, що належать до адміністративної юрисдикції, наведений у статті 19 КАС України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Тобто, зміст поняття «публічна служба» згідно з КАС України охоплює професійну діяльність суддів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є суддею у відставці. Предметом позову є право позивача на отримання довічного грошового утримання у розмірі, визначеному рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018, оскільки просить стягнути на його користь недоплату довічного грошового утримання на суму 1486341,35 грн., яке, як вказує позивач він недоотримав за час дії неконституційного закону.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення, на відміну від спорів щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи здійснює орган, з яким виник спір, у конкретних правовідносинах з позивачем владні управлінські функції.

Для визначення юрисдикції спору з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу (у розумінні пункту 17 частини першої статті 3 КАС України), а також, у зв'язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір.

На час звільнення позивача діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року (в редакції, чинній на момент звільнення позивача, далі - Закон), відповідно до частини першої статті 52 якого суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Згідно з пунктом 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України (в редакції, чинній на момент звільнення позивача) підставою для звільнення судді з посади є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку (частина п'ята статті 109 Закону, в редакції, чинній на момент звільнення позивача) та виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Отже, в даному випадку, спір між сторонами виник щодо права позивача, який був звільнений з посади судді у зв'язку з виходом у відставку, на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, встановленому Законом, який в подальшому визнаний неконституційним.

За таких обставин посилання позивача про те, що вказана недоотримана сума щомісячного довічного грошового утримання є матеріальною шкодою слід визнати помилковим.

Оскільки звільнення судді у зв'язку з виходом у відставку наділяє його правом на отримання щомісячного довічного грошового утримання, розмір якого визначається у відсотковому відношенні до суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду, вважаю за необхідне зазначити, що спори, пов'язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов'язані з проходженням та звільненням з публічної служби. А тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду, що повністю узгоджується з Постановою Великої палати Верховного Суду у справі №757/70264/17-ц від 14.11.2018 року.

Таким чином, зазначений спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Вимогами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Держави Україна в особі Дрогобицьке управління державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування шкоди, завданої законом, який визнано неконституційним.

Роз'яснити позивачу його право на звернення з даним позовом до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали - 25 січня 2019 року.

Суддя Курус Р.І.