Провадження №2/263/351/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 січня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 26 вересня 2018 року надійшла позовна заява Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, в якій позивач, керуючись положеннями ст. ст. 13, 142-145 Конституції України, ст. ст. 12, 116, 125, 126, 211, 212 ЗК України, ст. ст. 386, 387 ЦК України, ст. ст. 2, 3 ЦПК України, просить суд зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, під розміщення гаражу, загальною площею 0,0028 га за адресою: АДРЕСА_1 та привести її у придатний для використання стан, шляхом демонтажу металевого гаражу, а також стягнути з відповідача судові витрати щодо сплати судового збору.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 10 травня 2018 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України, за результатами якої складений акт, відповідно до якого ОСОБА_1 самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови для розміщення металевого гаражу загальною площею 0,0028 га за адресою: АДРЕСА_1 що є порушенням ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. 10 травня 2018 року направлено вказівку (попередження) № 28/2018 про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, відповідно до якої ОСОБА_1 надано час для усунення порушень земельного законодавства України, строком 10 днів. 29 травня 2018 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради повторно проведено перевірку, якою встановлено, що вимоги вказівки від 10 травня 2018 року ОСОБА_1 не виконав, самовільно зайняту земельну ділянку не звільнив та не привів у придатний до використання стан, про що складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. У зв'язку з чим, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити (а. с. 3-5).

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху (а. с. 12).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Роз'яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив (а. с. 18).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті (а. с. 28).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 січня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи (а. с. 19).

Від представника позивача - ОСОБА_2 - надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що 10 травня 2018 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України, за результатами якої складений акт, відповідно до якого ОСОБА_1 самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови для розміщення металевого гаражу загальною площею 0,0028 га за адресою: АДРЕСА_1 що є порушенням ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України (а. с. 8).

10 травня 2018 року ОСОБА_1 направлено вказівку (попередження) № 28/2018 про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, відповідно до якої останньому надано час для усунення порушень земельного законодавства України, строком 10 днів (а. с. 7).

29 травня 2018 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, з і змісту кого вбачається, що при проведенні повторної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги вказівки від 10 травня 2018 року, самовільно зайняту земельну ділянку не звільнив та не привів у придатний до використання стан (а. с. 6).

З довідки від 27 жовтня 2018 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08 червня 1995 року по теперішній час (а. с. 20).

Згідно зі ст. 13 Конституції України від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи місцевого самоврядування, окрім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів самоврядування захищаються в судовому порядку.

За змістом ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

За вимогами ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використаннями та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 125 та статті 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (державного акта), та його державної реєстрації, а право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

На підставі викладеного, враховуючи доведеність позивачем факту самовільного використання відповідачем земельної ділянки комунальної власності площею 0,0028 га за адресою: АДРЕСА_1 а також те, що вказаний факт відповідач не спростував, доказів на підтвердження правомірності користування спірною земельною ділянкою суду не надав, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки відповідачем у добровільному порядку земельну ділянку не повернуто позивачу у придатному для використання стані, не знесений металевий гараж, вимоги позивача про повернення земельної ділянки обґрунтовані та підлягають задоволенню у визначений позивачем спосіб, що буде належним способом захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 524 грн., який пов'язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 142-145 Конституції України, ст. ст. 12, 83, 116, 125, 126, 152, 212 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використаннями та охороною земель», ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану, - задовольнити .

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, під розміщення гаражу, загальною площею 0,0028 га за адресою: АДРЕСА_1, та привести її у придатний для використання стан, шляхом демонтажу металевого гаражу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради судовий збір у розмірі 3 524 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Маріупольська міська рада, юридична адреса: проспект Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, , електронна адреса: ; www.marsovet.org.ua, засоби зв'язку: +38 ; +38 ;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Суддя О.М. Музика