Справа № 226/817/19
Справа № 226/817/19
Провадження № 2/226/391/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 р. м. Мирноград

Димитровський мiський суд Донецької областi в складi:

головуючого - суддi Петуніна І. В.

за участю секретаря Альберті О. В.,

позивачка: ОСОБА_1

представниця позивачки: ОСОБА_2

відповідачка: ОСОБА_3

представниця відповідачки: ОСОБА_4

представниці третьої особи, Мирноградської міської ради: Лаврова М. А., Синявська Л. Р.

треті особи: Мирноградська міська рада, ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Мирноградська міська рада, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті батька позивачки, спадкоємицею першої черги після його смерті є позивачка, інші спадкоємці відсутні. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був спадкоємцем. Але за повідомленням державного нотаріуса, за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця звернулась ОСОБА_3 , яка доводиться померлому онукою. Її мати - ОСОБА_8 , яка спадкодавцю доводилась рідною донькою померла у 2013 році, тобто після відкриття спадщини за законом. За отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, позивачка звернулась у 2019 році. Але, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки позивачка не змогла надати нотаріусу документів, які б підтверджували її вступ в управління чи володіння майном. Позивачка вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на момент смерті батька позивачки передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Про фактичний вступ позивача у володіння спадковим майном свідчить те, що в неї є домова книга на спірний будинок, паспорт спадкодавця, його фотографії. Крім того, будинок в якому вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та спірний будинок розташовані на одному плані один проти одного, в них загальний двір та загальний вхід, який закривається одними воротами. Позивачка була зареєстрована за даною адресою на момент смерті батька, але фактично мешкала у будинку батька. До будинку АДРЕСА_1 позивач навідується кожного дня, прибирає там, дивиться за ним, тобто фактично вступила в управління ним. Оскільки позивачка вважає себе власницею спірного будинку, просила встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті батька та визнати за нею право власності на спірний будинок.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з наданим відзивом на позов, відповідачка ОСОБА_3 з позовними вимогами не погодилась у повному обсязі, обґрунтовуючи наступним. Дійсно спірний будинок належав ОСОБА_7 на праві приватної власності. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначений будинок. У спадкодавця було три доньки, а саме: ОСОБА_9 1925 року народження, ОСОБА_8 1929 року народження та ОСОБА_1 1927 року народження. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, подружжя, яке його пережило та батьки померлого. Позивачка посилається на те, що онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б за законом їх померлим батькам. Але, позивачка не зазначає, що пропустила строки на прийняття спадщини, не надала доказів вступу в управління та володіння майном. На час відкриття спадщини, позивачка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками, які маються у матеріалах справи та отримала від нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, позивачка зазначає, що спадкування за правом представлення має місце за умови, якщо спадкоємець першої-третьої черги спадкування за законом помер до відкриття спадщини, але приховує той факт, що одна з доньок спадкодавця - ОСОБА_9 1925 року народження, проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , тож прийняла спадщину. Разом з ОСОБА_9 до 2008 року проживала її донька ОСОБА_5 , що підтверджується записом в домовій книзі. Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 можуть підтвердити свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збору; квитанція про сплату податків, платежів, зборів, копія рішення суду, яке вступило в законну силу про встановлення факту прийняття спадщини, запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи , що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, спадщину, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 прийняла ОСОБА_9 1925 року народження, а після неї її донька - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 звернулась оскільки не знала, що ОСОБА_5 має право на спадщину після свого діда. Стосовно твердження позивачки щодо фактичного вступу у володіння на підставі перебування у її володінні особистих речей спадкодавця, а саме паспорта, фотографій, домової книги, то цей факт спростовується тим, що зазначені документи не є правовстановлюючими. Фотознімки були у всіх дочок спадкодавця і на теперішній час знаходяться у онуків. У позивача відсутній основний документ, свідоцтво про право особистої власності на спірний будинок, який перебуває у ОСОБА_5 1953 року народження. Твердження позивачки щодо загального плану у будинків № АДРЕСА_1 є безпідставним, адже існує технічний паспорт на будинок, а наданий позивачкою новий технічний паспорт є невірним з наступних підстав. Будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 частково згорів. Донька ОСОБА_1 - ОСОБА_12 1955 року народження самовільно розібрала будівлю і в 2015 році розпочала незаконне будівництво та зробила на ім`я своєї матері новий технічний паспорт. Вона не заперечує, що позивачка проживала по сусідству, але твердження щодо одного двору між будинками № АДРЕСА_1 є абсурдними. Позивачка ніколи не навідувалась до будинку та не прибирала в ньому до 2008 року доки в ньому мешкала ОСОБА_3 . Станом на сьогодні ОСОБА_1 не піклується про будинок, її донька ОСОБА_12 намагається привласнити даний будинок, тому і виник даний спір. Також є невірним твердження про те, що домоволодіння № АДРЕСА_1 об`єднані одними воротами, що підтверджується рішенням суду, адже рішення Димитровського міського суду підтвердило лише факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам закону. Крім того, саме на підставі самовільного встановлення воріт між домоволодіннями на позивача і був складений адміністративний протокол. Враховуючи, що позивачка ніколи не була зареєстрована у спірному будинку, не проживала в ньому разом зі спадкодавцем на момент його смерті, за будинком не доглядала, будинки та двори не є спільними, незаконно встановила між домоволодіннями ворота, самовільно з 2015 року почала розбирати спірний будинок, то у задоволенні її вимог повинно бути відмовлено.

Згідно з наданою відповіддю на відзив, ОСОБА_1 заперечувала проти доводів наданих у відзиві та зазначила, що відповідачка вважає, що вона пропустила строки для прийняття спадщини не подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори або фактично не прийнявши спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР. Але вона в своїй позовній заяві зазначала, що фактично прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння майном та надала докази цього. Крім того, відповідачка вважає, що вона приховала той факт, що у спадкодавця є донька ОСОБА_9 , яка проживала з ним на час відкриття спадщини зі своєю донькою ОСОБА_5 ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_9 прийняла фактично спадщину, а після її смерті фактично спадщину прийняла її донька ОСОБА_5 . Але вона не погоджується з цим, оскільки ОСОБА_9 відмовилась від прийняття спадщини та не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не отримала свідоцтво про прийняття спадщини, тобто не виявила бажання прийняти спадщину. Окрім того, ОСОБА_9 померла у 2007 році, тобто на час відкриття спадщини була живою, як і її сестра. Тому ОСОБА_5 (онука спадкодавця) не має права на спадщину оскільки повинні застосовуватися вимоги ст. 529 ЦК УРСР. У зазначеному будинку вони не проживали з 1985 року. Твердження відповідачки, що сестра разом зі своєю донькою прийняли спадщину не стосуються справи, оскільки ОСОБА_5 не претендує на спадщину. Стосовно того, що у неї немає основного документу на спірний будинок та який знаходиться у ОСОБА_5 , то це вірно, але ж ОСОБА_5 не виявляє наміру прийняти спадщину, оскільки не зверталась ні до нотаріальної контори ні до суду з відповідною заявою, як онука спадкодавця не має права на спадщину, оскільки її матір померла після відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця, частина речей залишилась як у позивача так і у ОСОБА_9 вважає, що наданий нею до суду технічний паспорт на спірний будинок відповідає вимогам діючого законодавства. Вона не може отримати з БТІ технічний паспорт на спірний будинок оскільки відповідач здійснює певні перешкоди в його отриманні. Крім того, думка відповідачки щодо того, що рішення Димитровського міського суду від 29.01.2019 року не є доказом того що домоволодіння № АДРЕСА_1 об`єднані одними воротами, є необґрунтованою та суперечить чинному законодавству. Просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з наданим запереченням на відповідь відзив, відповідачка ОСОБА_3 зазначила, що твердження позивачки, що ОСОБА_9 після смерті батька відмовилась від спадщини та не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не отримала свідоцтво про спадщину за законом, тобто не виявила бажання прийняти спадщину є неправдивим. ОСОБА_9 проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та до самої смерті, володіла майном, що належить спадкодавцеві, від спадщини не відмовлялась, оскільки немає відомостей нотаріальної контори про даний факт. Позивачка не має на спадщину жодного права, оскільки не вступила у володіння зазначеним майном та не проживала у спірному будинку зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як і зараз проживає за іншою адресою, спірний будинок зайнятий її донькою ОСОБА_12 , 1955 року народження, яка перемістилась з тимчасово окупованої території - м. Донецьк, незаконно намагається заволодіти спірним майном та є ініціатором подання позовної заяви, що буде підтверджене у судовому засіданні поясненнями свідків. Крім того, сварки стосовно встановлення ОСОБА_12 , яка під прізвищем матері ОСОБА_1 встановила ворота між домоволодіннями № АДРЕСА_1 намагається привласнити будинок № 197 , тривають не один рік, що підтверджується листом Мирноградського ВП від 14.12.2018 року, листом від 03.10.2018 року та актом від 25.09.2018 року Мирноградської міської ради. Твердження позивачки, що ОСОБА_9 не прийняла спадщину та її донька - ОСОБА_3. взагалі не претендує на спадщину, не вірне, адже ОСОБА_3. претендує на спадщину після смерті матері ОСОБА_9 , що остання підтвердить в судовому засіданні, крім того нею подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Твердження про те, що відповідачка чинить позивачці перешкоди в отриманні з БТІ технічного паспорту на спірний будинок є абсурдним. Технічний паспорт знаходиться у ОСОБА_5 , а позивачці відмовлено у його виготовленні, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ на будинок, тому його було виготовлено приватною особою. Новий технічний паспорт є невірним, оскільки після смерті спадкодавця, будинок частково згорів, донька ОСОБА_1 - ОСОБА_12 самовільно розібрала будівлю та у 2015 році розпочала незаконне будівництво, зробила новий технічний план на будинок на ім`я матері.

Представник позивачки ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що позивачка зараз проживає у АДРЕСА_2. На АДРЕСА_1 на даний час знаходиться відремонтований позивачкою будинок, все майно з НОМЕР_4 знаходиться у НОМЕР_5 . На протязі 6 місяців після смерті батька, позивачка забрала всі речі спадкодавця, ліжка, шифоньєр, документи. У них є оригінали технічного паспорту та домова книга. Технічний паспорт зроблений фізичною особою, а суду відповідачкою наданий технічний паспорт БТІ. Позивачка білила будинок, доглядала за ним. Позивачка мешкала разом з батьком, оскільки був спільний двір, інші діти спадкодавця не проживали. Сумісний двір - це спільні ворота, є постанова суду щодо цих воріт.

Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що підтримує відзив. Вона не зверталася ні до нотаріуса ні до суду після смерті своєї матері щодо оформлення спадщини після ОСОБА_7 . ОСОБА_8 померла у 2012 році, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та проживала там. Це власність матері. Цей будинок вона подарила їй. На момент смерті матері, цей будинок вже матері не належав. З 1950 року мати проживала у цьому будинку. Інколи вона сама ходила до діда та мила там поли, будинок не зачинявся. У неї самої дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір також усиновила ОСОБА_6 , який мешкає у Криму.

Третьої особою, Мирноградської міською радою надані письмові пояснення по справі, де зазначено, що земельна ділянка, на якої розташовані будинки 195 та 197 є землею комунальної власності Мирноградської міської ради та до складу спадщини не входить. Право власності або право користування на вищезазначену земельну ділянку оформлено не було та межі земельної ділянки визначені не були. Технічний паспорт на житловий будинок не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку та виготовляється по фактичному користуванню земельної ділянки, яка на теперішній час використовується самовільно. Тому для твердження позивачки, що ці два домоволодіння об`єднані одним двором, немає підстав. Комісією з розгляду земельних спорів при Виконавчому комітеті Мирноградської міської ради було встановлено, що неподалік будинків 195 та 197 на організованому проїзді для автотранспорту самовільно встановлений паркан з воротами, який перешкоджає руху автомобілів та спеціалізованого транспорту. Існування проїзду через АДРЕСА_1 підтверджують матеріали стереотопозйомки 1986 року. Рішенням Димитровського міського суду від 29.01.2019 скасовано постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мирноградської міської ради як таку, що винесена з порушенням чинного законодавства та ніяким чином цим рішенням не встановлювався факт об`єднання будинків 195 та АДРЕСА_1 , тому твердження позивача про те, що ці два домоволодіння закриваються одними воротами є уявними і не мають жодних доказів. З огляду на викладене, вважають, що у позові повинно бути відмовлено.

Представник відповідачки пояснила у судовому засіданні, що у ОСОБА_7 були три доньки, в живих зараз є лише одна - це позивачка. Також були доньки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . ОСОБА_7 не працював і по день смерті з ним проживала ОСОБА_9 1925 р. н., яка працювала у колгоспі, платили тоді за трудодні та допомагала батькові, інші доньки з ним ніколи не проживали. У ОСОБА_9 є донька ОСОБА_5 1953 р. н., яка також на день смерті мешкала разом з матір`ю та відповідно з ОСОБА_7 . Те, що будинки 195 та 197 з одним подвір`ям, нічим не підтверджується. Є припис, що ворота треба прибрати. Цим рішенням суду доведено, що неправильно складений протокол. При цьому, саме у ОСОБА_5 маються правовстановлюючи документи на спірний будинок. Позивачка ніколи не проживала у цьому будинку. Питання стало з приводу її доньки, яка з початку АТО приїхала з Донецька, вселилася до АДРЕСА_1 та почала там незаконне будівництво. Відповідачка вважає, що спадкоємцем є лише ОСОБА_5 Позивачка строк прийняття спадщини пропустила, заяву про прийняття спадщини не подала, зі спадкодавцем на день його смерті не проживала і тому спадщину не прийняла. Це також підтверджується тим, що правовстановлюючих документів у позивачки немає, вони знаходяться у ОСОБА_5 Позивачка ніколи спірний будинок не навідувала, не проживала там, та жила ОСОБА_5 І у даний час позивачка не піклується даним будинком і весь спір виник саме через її доньку ОСОБА_12 , яка через позов своєї матері намагається привласнити цей будинок. Графік роботи щодо роботи у колгоспі не може сказати, вела господарство, але яке - не знає.

Третя особа, ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона заперечує щодо задоволення позову. Вважає, що єдиною спадкоємницею після смерті ОСОБА_7 є її матір - ОСОБА_9 , тому що вона з 1939 по 1985 рік мешкала за адресою АДРЕСА_1, а до 1991 це НОМЕР_6 . ОСОБА_7 не працював, отримував трудодні, а потім їх взагалі перестали давати та знаходився на утриманні її батьків. Сама вона проживала також в цьому будинку. Матір померла у 2007 році. Після смерті матері, вона подавала заяву про прийняття заяви на спадщину тільки на пай, оскільки у неї не було свідоцтва про народження матері. Свідоцтво про право на спадщину їй видали. Її матір, після смерті батька, не подавала заяву про прийняття спадщини. Вона вважає, що їй належить на праві спадкування цей спірний будинок. З 2008 року по 2018 році не оформляла спадщину внаслідок матеріальних та інших проблем. У неї є власний будинок, вона його побудувала. Працювала у Донецьку, їздила кожен день з 1975 по 1979 додому, одружилася у 1976 році, свідоцтво про одруження видано у м. Макіївка. Свій будинок будувала, наймала робітників та допомагали батьки. На протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 , позивачка до них не приходила, будинком у цей період піклувалася її матір та батько. Зараз у цьому будинку ніхто не проживає, тому що будинок не придатний до житла. Правовстановлюючий документ на спірний будинок вона отримала від матері. Будинки 195 та 197 розташовані поруч, між ним був паркан по 1980 рік.

Представник третьої особи, Мирноградської міської ради пояснила суду, що покриття проїзду зазначити не може, сама вона у склад комісії не входила. Дорога без асфальтного покриття. ОСОБА_7 проживав у будинку до 1978 року, проживав з донькою, але з якою - не знає. Повністю дату смерті сказати не може. У будинку 195 не знає хто проживав. Вона працює на посаді з 01.10.2019. Проживала після смерті донька, але яка - не знає. Також проживала донька цієї доньки. Їй невідомо, чи приходили сестри до цієї доньки. Їй невідомо про факти, що хтось з цих доньок щось забрав з будинку. На підставі зібраних доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

На підставі ухвали судді від 22.03.2019, позовна заява залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків, які були усунуті 27.03.2019.

28.03.2019 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи суддею був зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, відповідь на який надійшла до суду 23.04.2019.

23.04.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год 21.05.2019 року, відповідачці запропоновано подати суду відзив на позовну заяву іншим відповідачам та третім особам - копії відзиву та доданих до нього документів.

На підставі ухвали суду від 03.09.2019 року закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні о 13.00 год. 26.09.2019 року з викликом свідків.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 1893 р. н., який позивачці ОСОБА_1 доводиться рідним батьком (а. с. 9, 10, 11, 202 т. 1).

Після його смерті відкрилась спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (колишнє АДРЕСА_4 ), який належав йому на підставі дублікату свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Димитровським міськвиконкомом 17 травня 1991 року (свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння видано Новоекономічним міськкомгоспом 11 травня 1961 року на підставі рішення виконкому Новоекономічної міської Ради депутатів трудящих № 2 від 30 червня 1959 року). Дублікат свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння зареєстровано в Красноармійському БТІ 07 червня 1991 року, реєстр № 2330 (а. с. 18, 96, 98 т. 1).

Інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Спадковому реєстрі відсутня (а. с. 19, 181 т. 1).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 станом на 04.02.2019 року відсутня (а. с. 20 т. 1).

Оціночна вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 станом на 24.01.2019 року складає 40606 грн (а. с. 21, 22, 23-27 т. 1).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 звернулась ОСОБА_3 (а. с. 48 т. 1).

12 квітня 2008 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , яка складалась з права на земельну частку, пай зверталась ОСОБА_5 , якій було видано свідоцтво про право на спадщину. Заповіти від імені ОСОБА_9 не посвідчувались. На майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не відкривалась, заповіти від його імені не посвідчувались. 18.12.2018 року відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_8 за заявою доньки померлої ОСОБА_3 , мати якої була спадкоємцем ОСОБА_7 , а також рідною сестрою ОСОБА_9 (а. с. 167, 181 - 185, 201 т. 1).

28.01.2019 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 через ненадання нею довідки про підтвердження сумісного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті, або документів, які б підтверджували вступ її в управління чи володіння майном спадкодавця (а. с. 46, 47 т. 1).

На момент смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1939 року по 06.02.1985 , за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним мешкала його донька ОСОБА_9 1925 року народження (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), а також, зі слів сусідів його онука - ОСОБА_5 1953 року народження (а. с. 44, 86, 87, 101, 102, 103, 168 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 померла (а. с. 104 т. 1).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 07.06.1959 по 01.09.1980 рік та поряд з нею, за адресою: АДРЕСА_1 мешкав її батько ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 52, 61 т. 1).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мирноградської міської ради від 08.11.2018 року, яка була скасована рішенням Димитровського міського суду Донецької області 29.01.2019 року, ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП зі стягненням з неї на користь держави штрафу в сумі 1020 грн, через самовільне встановлення нею воріт між домоволодіннями АДРЕСА_1 (а. с. 58-60, 115-116 т. 1).

Рішенням Мирноградської міської ради від 12.09.2018, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку документації із землеустрою на ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 159, 160 т. 1).

12.12.2018 року ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5 звернулась до Мирноградського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вжиття заходів до ОСОБА_12 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка вчиняє сварки та заважає робити дорогу до будинку заявниці, оскільки проїзд до будинку заявниці лежить через проїзд, який перегорожений воротами, встановленими ОСОБА_12 (а. с. 143 т. 1).

14.08.2019 комісією з обстеження земельних ділянок садибної забудови та вирішення спорів з питань містобудування встановлено, що проїзду до домоволодіння АДРЕСА_5 немає, можливості його облаштувати немає, проїзд до даного домоволодіння можливий лише між домоволодіннями АДРЕСА_1 (а. с. 169 т. 1).

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що після смерті ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 мешкала його матір, вона білила, підтримувала будинок. Це один двір. У діда вона забрала диван та шифоньєр. Забрали документи, паспорт діда. Матір доглядала землю біля будинку. ОСОБА_9 весь час мешкала у колгоспі, проживала по АДРЕСА_5 , в 6 годин вставала і уходила. Господарство у ОСОБА_9 було по АДРЕСА_5. ОСОБА_8 мешкала по АДРЕСА_3. Ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_3 він у діда не бачив. ОСОБА_5 мешкала у Донецьку. ОСОБА_7 працював у колгоспі до 1958 року. Позивачка у колгоспі не працювала. Матір мешкала і в 195 і в 197 будинках. ОСОБА_9 не проживала там не проживала. Мешкали за кошти його батька, який працював у шахті, мешкав батько у будинку 195. На протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 у спірному будинку ніхто не проживав. Він сам ходив у цей будинок, за ці півроку він сестер матері не бачив. ОСОБА_5 він теж не бачив на протязі цих 6 місяців, та якщо вона і приїжджала, то до своєї матері на АДРЕСА_5 . Сам він мешкав на протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 по АДРЕСА_6 , був у спірному будинку 3-4 разу на тиждень.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що сторони по справі - це її сусіди. Вона мешкає по АДРЕСА_7 з 1963 року. По АДРЕСА_1 проживав дід ОСОБА_7 , помер приблизно у 1978 році. Разом з дідом мешкала донька ОСОБА_9 . Також у діда були ще 2-і доньки. ОСОБА_9 мешкала і після смерті ОСОБА_7 в цьому будинку. Інша донька , ОСОБА_8 , мешкала поруч, інколи приходила. Донька ОСОБА_9 - ОСОБА_5 приїжджала кожен день, хоч була у Донецьку. Після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_5 залишилася там жити приблизно на протязі року. Коли померла саме померла ОСОБА_9 - не пам`ятає. Вона не знає, чи забирав хтось майно після смерті діда ОСОБА_7 . Зараз у цьому будинку ніхто не проживає.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що ОСОБА_7 - це дід, вона його пам`ятає, помер влітку 1978 року. Вона це пам`ятає, тому що у цей рік захворіла її матір. Їй на той час було 20 років. Після смерті діда вона відносила довідку позивачці, спочатку постукала у будинок 195, але чоловік сказав, що та у 197-му будинку. Вона пішла туди, віддала довідку позивачці, там та прибиралася. Інших осіб в цьому будинку вона не бачила. У будинків 195 та 197 був один двір. У ОСОБА_7 ще були доньки. Донька ОСОБА_9 зранку йшла на роботу, увечері поверталася, проживала по АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 - це сама молодша донька ОСОБА_7 , також проживала по АДРЕСА_3. Позивач - це сусідка. ОСОБА_7 мешкав один. Хто поховав ОСОБА_7 - не знає. У будинку після його смерті ніхто не проживав. На даний час у цьому будинку ніхто не проживає. До кінця 1978 року матір у неї була здорова та виконувала всі функції. У будинку ОСОБА_7 після його смерті була приблизно 3 рази та бачила там позивачку. Вона не була на весіллі відповідача.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що відповідач - це його дружина. ОСОБА_7 знав, у того були 3 доньки: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 . Позивач мешкає по АДРЕСА_2 з 60-х років. ОСОБА_7 проживав по АДРЕСА_1 , працював у колгоспі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . По день смерті з ним проживала ОСОБА_9 У ОСОБА_9 була донька ОСОБА_5 , мешкала з матір`ю, працювала з чоловіком у Донецьку, їздила сюди. Після смерті ОСОБА_7 у цьому будинку залишилася проживати ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 приїжджала з Донецька кожен день. Ніхто речі ОСОБА_7 після його смерті не забирав. Позивачка інколи приходила провідати будинок після смерті свого батька, а мешкала вона навпроти. Зараз ніхто у цьому будинку не проживає. Будинки 195 та 197 - це різні двори. Воріт спільних не було. Відносини з позивачем нормальні. Після смерті діда, з позивачем спілкувався. Між будинками 195 та 197 була дорога, він сам по ній їздив на машині. Якщо ворота зачинять, то проїзду немає. У будинку були після смерті діда були ліжка, шифоньєр.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він мешкає по АДРЕСА_8 , його дід проживає у буд. 171 . Позивача він знає, дружив з нею. ОСОБА_7 та позивач мешкали у одному будинку. Він дружив з сином позивачці. Його будинок знаходиться недалеко від ОСОБА_1, через 5 будинків. ОСОБА_7 помер влітку 1978 року. Позивачка весь час ходила до ОСОБА_7 , ще когось після смерті ОСОБА_7 у його будинку, він не бачив. ОСОБА_3 проживала нижче, а ОСОБА_5 ще дальше. У ОСОБА_7 були діти - позивачка, тітка ОСОБА_9 та ще жінка. Поруч з ОСОБА_7. проживала тітка ОСОБА_1 , в одному дворі, наступна по дальності - ОСОБА_3 . Часто ходив до ОСОБА_7 , але номер будинку сказати не може. У ОСОБА_7 позивача бачив часто, бував там після школи. Після смерті ОСОБА_7 він ходив з сином позивачки до самої позивачки. Сам він одружився 44 роки тому, мешкав з дружиною на АДРЕСА_9 , спадщину отримав у 2003 році на будинок по АДРЕСА_10 , там у нього машина. Позивач приходила після смерті ОСОБА_7 до цього будинку, але чи до чи після 6 місяців його смерті - сказати не може. На його думку, на момент смерті ОСОБА_7 той мешкав один. Він не може сказати, чи приходила позивачка на протязі 6 місяців до будинку ОСОБА_7 після його смерті, щоб доглядати цей будинок. Йому невідомо таких фактів, щоб хто-небудь, а саме позивачка, ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 щось забирали після смерті ОСОБА_7 з його будинку.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що позивачка - це її двоюрідна сестра. ОСОБА_7 помер у 1978 році, це її дядько. На день смерті з ним проживала ОСОБА_9 , також її чоловік та їх донька. Загального двору між ОСОБА_7. та ОСОБА_1 не було, був навіть паркан та номера будинків різні. Була дорога між будинками. По АДРЕСА_11 проживає вона сама. Відносини зі всіма родичами прекрасні. Будинок по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5 , коли та почала там мешкати - не пам`ятає. Крім цих трьох осіб, після смерті діда ніхто не проживав у цьому будинку. Чи приходила позивачка до ОСОБА_9 на протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 , не знає. Вона не може сказати, чи приходила сама вона у цей період після смерті ОСОБА_7 у спірний будинок. Точно підтверджує, що після смерті ОСОБА_7 у цьому будинку мешкали ОСОБА_9 з чоловіком та донькою, але наскільки довго, півроку чи рік - не може сказати.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що вона знає добре ОСОБА_9 - матір ОСОБА_5 , познайомилися з нею на роботі. ОСОБА_7 - це батько ОСОБА_9 , помер у 1978 році. ОСОБА_7 проживав зі своєю донькою ОСОБА_9 , яка його доглядала до останнього дня. Також мешкав з ними її чоловік. У діда ще були доньки. ОСОБА_9 з ними працювала в бригаді до 1979 року. ОСОБА_9 їй запропонувала придбати будинок по АДРЕСА_12 , що вони й зробили. Вона не часто бувала у ОСОБА_9 , але бувала. Хто мешкає по АДРЕСА_5 - не знає. На протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 у спірному будинку не була. Після смерті діда, ОСОБА_9 приблизно 6 місяців прожила у будинку діда з чоловіком та дітьми. ОСОБА_9 у цей період працювала на фермі. У будинку 197 вона не була, вона спілкувалися з ОСОБА_9 тільки на вулиці біля цього будинку. Їй невідомо, щоб хтось з інших родичів забирав речі діда після його смерті на протязі 6 місяців.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що позивачка - це мати його друга, жили раніше на одній вулиці. Він особисто не знав ОСОБА_7 , але знав, що це батько позивачки, він проживав по АДРЕСА_1 , номер не пам`ятає, який помер трохи пізніше, коли згоріла шахта «Новатор», тобто помер приблизно у 1978 році. На час смерті ОСОБА_7 мешкав один. Після смерті ОСОБА_7 , у тій хаті ніхто не мешкав. Інколи, він з сином позивачки, ОСОБА_20 приходили до того будинку та пили вино. ОСОБА_20 брав ключ від цього будинку у матері, тобто у позивачки. Бували у цьому будинку 2-3 рази. Чи доглядав хтось за цим будинком на протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 , він не знає. Чи брав хтось будь-які речі після смерті ОСОБА_7 , йому невідомо. Сам він зареєстрований по АДРЕСА_13 з 1977 року, з цього періоду і проживає там. Позивачка мешкала поруч з будинком ОСОБА_7 Дороги між будинками не було. З боку позивачки огорожі не було. Він не знає третю особу - ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що позивачка - це її сусідка. Вона знала ОСОБА_7 , це сусід та дідусь її подруги - ОСОБА_5 ОСОБА_7 помер у 1978 році, було тепло. На час смерті той мешкав з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 які проживали там і на протязі 6 місяців після його смерті. Крім них, ніхто за будинком не доглядав. Їй невідомо про те, щоб хтось забирав речі ОСОБА_7 на протязі 6-ти місяців після його смерті. Не було такого, щоб ОСОБА_5 кудись уїхали і в будинок прийшов хтось ще. Позивачка проживала на час смерті ОСОБА_7 у своєму будинку по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_7 проживав у будинку 197, подвір`я було не спільне у цих будинків. У кожного з них був свій паркан, а між цими парканами була дорога і вони по ній їздили. Сама вона там мешкала з 1954 по 1979 роки. Після смерті ОСОБА_7 приходила до ОСОБА_9 майже щотижневе. Вона бачила документи на будинок діда у ОСОБА_5 , сама ОСОБА_5 будувала свій будинок з 1985 року. У ОСОБА_7 був довгий будинок, там була столярна та 2-і великих жилі кімнати. Вона пам`ятає, що була також радіола. Зараз ходить у гості до ОСОБА_5 на АДРЕСА_3 . Паркани між будинками 195 та 197 були з 1962 року.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що ОСОБА_5 - це його дружина, вона проживала по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_9 , тобто зі своїми батьками в будинку її дідуся на протязі 6 місяців після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На протязі цих 6 місяців у цьому будинку дідуся більш ніхто не мешкав. Наскільки йому відомо, на протязі цього періоду ніхто від-туди нічого не забирав, оскільки там жили батьки його дружини.

V. Оцінка суду.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.

Оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд застосовує законодавство, яке діяло на той час.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями є його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , після її смерті ОСОБА_5 , яка є донькою ОСОБА_9 , отримала свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , після смерті якої за заявою її доньки, ОСОБА_3 , 18.12.2018 відкрита спадкова справа.

Зазначені факти учасниками справи не заперечуються.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За матеріалами справи, заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори протягом 6 місяців після смерті ОСОБА_7 , ніхто з його доньок не подавав.

Згідно п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР № 45/5 від 31.10.1975, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

За матеріалами справи, у позивачки є лише в наявності будинкова книга на спірний будинок та паспорт спадкодавця, жодного документу з вказаного переліку, у позивача немає. Технічний паспорт, наданий позивачем, виготовлений лише 14.01.2019.

У третьої особи ОСОБА_5 є правовстановлюючий документ на будинок - Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 11.05.1961 та технічний паспорт на нього. Також ОСОБА_5 надані довідки про проживання її матері - ОСОБА_9 у спірному будинку як на час смерті спадкодавця , так і протягом 6 місяців після його смерті. До того ж, згідно будинкової книги, наданої позивачем, ОСОБА_9 була зареєстрована у вказаному будинку на час смерті свого батька - ОСОБА_7 . Зазначені факти узгоджуються з показами, які надали у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 .

В свою чергу, покази вищевказаних свідків та документи про реєстрацію і місце мешкання ОСОБА_9 спростовують покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 Сама по собі наявність у позивача будинкової книги та паспорту спадкодавця не свідчить про прийняття нею спадщини.

До речі, згідно ст. 533 ЦК УРСР, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Тому всі речі у спірному будинку, після смерті ОСОБА_7 , належать ОСОБА_9 як особі, яка спільно мешкала разом зі спадкодавцем.

Крім цього, відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 повинна була бути позивачкою залучена у якості співвідповідачки по цій справі. Те, що ОСОБА_5 претендує на спадщину, позивачці стало відомо під час підготовчого засідання з відзиву відповідачки та доданих до нього документів.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що факт прийняття позивачем спадщини не є доведеним, а тому вимоги позивача про встановлення даного факту та визнання за нею права власності задоволенню не підлягають. При цьому суд також враховує, що ОСОБА_5 не залучена співвідповідачкою по справі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 533, 548, 549 ЦК УРСР, п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР № 45/5 від 31.10.1975 та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 259, 263, 265, 352, 354, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , треті особи: Мирноградська міська рада, місцезнаходження за адресою: вул. Центральна, 9, м. Мирноград Донецької області, 85323, код юридичної особи в ; ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_14 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02.01.2020.

Суддя