Справа № 752/4328/19
Провадження № 2/752/4168/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Баранець Алла Миколаївна , Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової» про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного 15 січня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М..

Позов мотивовано тим, що з 15.01.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. Відповідно до договору позивач передала у власність відповідача належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зобов`язувалась надавати довічне матеріальне забезпечення та здійснювати догляд. На час укладення договору утримання позивач була одинокою особою похилого віку. За короткий термін позивач втратила багато родичів, які померли у різних роках. Внаслідок погіршення стану здоров`я, лікування та відсутності достатнього матеріального забезпечення у позивача постала необхідність в опікуні. Укладаючи договір довічного утримання, позивач перебувала у вкрай хворобливому стані, після перенесеного інсульту. Окрім того, через похилий вік, проблеми з зором та слухом, а також порушенням нервової системи, позивач не усвідомлювала дійсних намірів укладення договору довічного утримання. Відповідач, після укладеного договору довічного утримання в порушення взятих на себе обов`язків, по виконанню вказаного договору перестала приходити до позивачки і забезпечувати її харчуванням та необхідним доглядом. Окрім того, в порушення п. 8 Договору, зі спливом місячного терміну відповідач не надала позивачу щомісячне грошове утримання у розмірі 1500 грн. Враховуючи зазначене, позивач не маючи можливості, в силу свого вкрай поганого стану здоров`я, віку, забезпечити свою старість, передавши у власність відповідача свою власність, повинна була отримати від останньої належне довічне матеріальне забезпечення, не отримавши такого, позивач просить розірвати договір довічного утримання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2019, відкрито провадження по цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.05.2019, заяву позивача про забезпечення даного позову задоволено та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо розпорядження зазначеною квартирою.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися; подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та розгляд справи за наявними у справі доказами.

Разом з цим, представник відповідача скористався своїм процесуальним правом та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. На виконання договірних зобов`язань в момент укладення договору довічного утримання від 15.01.2019, відповідач сплатила на користь позивача первинний грошовий платіж у розмірі 107000,00 грн. 02.02.2019, відповідачем на користь позивача здійснено поштовий переказ на суму 1500,00 грн. Також відповідач здійснила всі передбачені зазначеним договором платежі в рахунок оплати комунальних послуг за повний січень місяць 2019, хоч зобов`язання мала лише з 15.01.2019. Позивач 09.01.2019, звернулася до ГО «Фонду допомоги Олени Орєхової» і запропонувала передати свою квартиру в обмін на довічне утримання. За результатами такого звернення між позивачем та ГО «Фонд допомоги Олени Орєхової» було укладено договір супроводження договору довічного утримання від 15.01.2019. Тому вважає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені в силу їх протиправності та не доведеності.

Також відповідач звернулася до суду з клопотанням про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Громадської організації «Фонд допомоги Олени Орєхової », яке задоволено судом.

Третя особа Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової» надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 09.01.2019, позивач звернулась з заявою до «Фонду допомоги Олени Орєхової» з заявою про можливість укладення договору довічного утримання на умовах матеріального забезпечення у зв`язку з тим, що позивачці сподобався Фонд. Після укладення договору супроводження договору довічного утримання працівники ГО «Фонду допомоги Олени Орєхової» шляхом телефонних переговорів неодноразово звертались до позивача з метою проведення опитування стосовно якості виконання договору довічного утримання. Ніяких скарг та зауважень щодо виконання договору позивач не заявляла. Також з боку позивача до Фонду не надходило вимог про заміну набувача за договором довічного утримання від 15.01.2019, або інших скарг та заяв. Враховуючи зазначене, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту.

15.01.2019, між ОСОБА_1 (відчужувач) та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання (догляду) (далі - договір), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М., за реєстровим № 21.

За умовами договору, відчужувач передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , яка оцінена сторонами в 699969,44 грн, а ОСОБА_2 зобов`язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечуючи її харчуванням, одягом, медикаментами, доглядом і необхідною допомогою та гарантує їй довічне проживання в цій квартирі.

Відповідно до п. 7 договору, ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок довічно фінансово утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати її грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовилися, що грошове утримання складається з первинного платежу у розмірі 107000,00 грн та щомісячних платежів у розмірі 1500,00 грн на місяць. Сторони домовилися, що грошове утримання буде надаватися ОСОБА_1 шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

У пункті 8 договору, сторони домовилися, що щомісячне грошове утримання буде щомісячно виплачуватися ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок в банківській установі, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , або поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_3 , або готівкою на руки під розписку.

Цим же пунктом сторони погодили, що у випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 зобов`язана завчасно (за 15 днів) в письмовій формі повідомити про це ОСОБА_2 за її поштовою адресою.

Таким чином, у договорі довічного утримання, сторонами було погоджено три способи здійснення щомісячного грошового утримання: банківська карта, поштовий переказ, особисто в руки.

Також зі змісту договору вбачається, що перше грошове утримання повинно було бути здійснене ОСОБА_2 до 10.02.2019.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, зі спливом місячного терміну, відповідач не надала позивачу щомісячне грошове утримання у розмірі 1500,00 грн.

На спростування тверджень позивача, представником відповідача надано суду копії квитанцій про здійснення грошових переказів шляхом поштового переказу ОСОБА_1 у розмірі 830,00 грн (платіж від 17.01.2019), у розмірі 1500,00 грн (платіж від 02.02.2019), у розмірі 1500,00 грн (платіж від 04.03.2019), у розмірі 300,00 грн (платіж від 14.03.2019), у розмірі 1800,00 грн (платіж 06.04.2019), у розмірі 200,00 грн (платіж від 08.04.2019).

Крім того, надані копії квитанцій про сплату за телекомунікаційні послуги у розмірі 95,99 грн ТОВ «Воля-Кабель» (квитанція від 11.02.2019), у розмірі 86,45 грн ПАТ «Укртелеком» (квитанція від 11.02.2019), у розмірі 98,45 грн ПАТ «Укртелеком» (квитанція від 11.03.2019), а також у розмірі 189,00 грн ТОВ «Безпека Домофон +» (квитанція від 11.02.2019).

У такий спосіб представник відповідача доводив суду, що відповідач ОСОБА_2 здійснювала перекази грошових коштів ОСОБА_6 , а відтак сумлінно виконувала умови договору, що свідчить про відсутність підстав для його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши докази, надані сторонами, суд встановив, що мало місце невиконання умов договору довічного утримання ОСОБА_2 .

Проаналізувавши умови п. 8 Договору, сторони чітко погодили спосіб грошового утримання ОСОБА_1 , а саме: щомісячної виплати грошового утримання на розрахунковий рахунок в банківській установі, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , або поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_3 , або готівкою на руки під розписку.

Як вбачається із наданих представником відповідача квитанцій, проведених в ПАТ «Укрпошта», в них зазначено лише прізвище « ОСОБА_7 », що не може свідчити про те, що грошові кошти отримувалися позивачем.

Отже, перерахування коштів за вказаними квитанціями, суд не може вважати належним виконанням договору довічного утримання. Крім того, позивач заперечує факт отримання нею грошових коштів.

15.01.2019, також між позивачем та громадським об`єднанням «Фонд допомоги Олени Орєхової» було укладено договір супроводження договору довічного утримання від 15.01.2019.

Разом з цим, 28.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору довічного утримання від 15.01.2019, однак відповідачем вказана заява була проігнорована.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що спірний договір нею було укладено через її хворобливий стан, а саме перенесений інсульт, внаслідок якого вона не могла цілком усвідомлювати дійсних намірів укладення договору довічного утримання.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, що вбачається із наданої позивачем медичної документації.

Разом з цим, як зазначає позивач, після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, перестала приходити до позивача, забезпечувати її харчуванням та необхідним доглядом.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відтак, договір довічного утримання являє собою не лише здійснення матеріального забезпечення, а й догляду за особою, яка його потребує.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач належного догляду за відповідачем не здійснює, що є неналежним виконанням обов`язків, визначених договором.

Відповідно до ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Зважаючи на те, що суду не було надано доказів перерахування коштів у порядок, визначений договором довічного утримання, а також відсутність доказів щодо належного догляду позивача, суд констатує факт невиконання та неналежного виконання умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання як це передбачено ст.755 ЦК України.

Частиною 1 статті 756 ЦК України, визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання, укладеним з позивачем, а остання бажає скористатися своїм правом на розірвання укладеного з відповідачем договору довічного утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Баранець Алла Миколаївна , Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової» про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 15.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. за реєстровим № 21.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.12.2019.

Суддя: Ю.Ю.Мазур