Номер провадження: 22-ц/813/121/19
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І., Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

встановив:

20 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 3 000,00 грн щомісячно до досягнення останнім двадцяти трьох років.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.02.2001 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17.04.2006 року, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 20 вересня 2017 року і до закінчення останнім навчання, але не пізніше дня досягнення ним двадцяти трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 640, 00 (шістсот сорок) гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 09 серпня 2018 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись при цьому на порушення судом норма матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, щодо змоги відповідача як батька сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також факт того, що він має іншу сім'ю, на його утриманні є двоє інших малолітніх дітей, крім того він отримує мінімальну заробітну плату.

У відзиві адвокат ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_5, вказує, що рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, при розгляді справи в суді були з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Крім того, просила врахувати при розгляді апеляційної скарги, що відповідач ОСОБА_4 є працездатною особою, не хворіє тяжкими хворобами та має приватну власність.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України, що набрав чинність з 15 грудня 2017 року, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 16 червня 1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2008 році.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з довідки ВНЗ «Одеська державна академія технічного регулювання та якості» від 14.09.2017р. № 573, ОСОБА_7 є студентом 3-го курсу денної форми навчання коледжу ВНЗ «Одеська державна академія технічного регулювання та якості» ІІІ рівня акредитації, закінчує навчання 30 вересня 2019 року.

З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 14.09.2017р. № 1232 слідує, що позивач ОСОБА_5 та її син ОСОБА_7 мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання; суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати йому таку допомогу; стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8, який продовжує навчання, у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості, справедливості та інтересам сина сторін.

Однак судова колегія повністю погодитись з такими висновками суду не може з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 27 Конвенції держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Національне законодавство України у статтях 182, 199, 200 Сімейного кодексу України встановлює, що для стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, дочки, які продовжують навчання, необхідно досягнення ряду умов, а саме:

-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Так, судом першої інстанції при встановленні розміру аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_7 на час навчання не було з'ясовано питання про наявність у ОСОБА_4 іншої родини, майна та майнових прав на праві власності, володіння та/або користування, стан його матеріального становища тощо.

З додатків до апеляційної скарги вбачається, що 25 квітня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 24.04.2009р. (а. с. 68). Від вказаного шлюбу ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 69, 70). З 30 листопада 2016 року дружина ОСОБА_12 знаходиться у декретній відпустці (а. с. 72).

З 27 грудня 2007 року ОСОБА_4 працює на посаді водія у ОМНВК №1 та отримував з червня 2017 року по червень 2018 року мінімальну заробітну плату (а. с. 65).

Таким чином, ОСОБА_4 повинен матеріально забезпечувати свою родину, піклуватись про їх здоров'я та забезпечувати належний фізичний, духовний, моральний і соціальний розвиток своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в силу положень Конституції України та Сімейного кодексу України.

Однак ОСОБА_4 як батько повнолітнього ОСОБА_7, котрий є студентом денної форми навчання коледжу ВНЗ «Одеської державної академії технічного регулювання та якості» та потребує коштів для забезпечення належного рівня навчального процесу (одяг, проїзд на навчання, канцелярське приладдя, методична література тощо), і відповідно до положень статей 199, 200 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дитину на час її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що розмір стягуваних рішенням суду аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості судового рішення, а також необхідності вжиття всіх необхідних заходів для захисту прав неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11, є не достатніми для нормального розвитку та забезпечення їх мінімальних потреб, а тому вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити та визначити аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_7 в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

З контексту наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні через неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

У зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, НОМЕР_1, виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.02.2001 року, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_9, НОМЕР_2, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17.04.2006 року, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на час навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 20 лютого 2019 року.

Головуючий М.М. Драгомерецький

Судді: А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко