Справа № 438/1056/18
Номер провадження 2/438/74/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2019 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Гадубяк О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 10 699, 07 грн. понесених нею витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги - за спожиту електроенергію.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 25.11.2000 по 25.10.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них є син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Ще до офіційної реєстрації шлюбу з травня 1996 року по листопад 2000 року сторони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, вели спільне господарство, побут та бюджет. За період спільного проживання однією сімєю та за період перебування у зареєстрованому шлюбі вони з відповідачем за спільно зароблені грошові кошти побудували два житлових будинки №75 Б та №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава Львівської області. У 2012 році право власності на вказані будинки оформлено за відповідачем. Проте, на підставі ст.ст.60, 69, 70 Сімейного кодексу України вищевказані будинки належать позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу позивач разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 та своєю повнолітньою дочкою ОСОБА_4 від першого шлюбу залишились проживати у житловому будинку №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава, а відповідач разом зі своєю повнолітньою донькою ОСОБА_5 від першого шлюбу залишився проживати у житловому будинку №75 Б на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава, однак місцем реєстрації позивача є житловий будинок №75 Б на вул.Шевченка. До вищевказаних двох житлових будинків підключена електроенергію та підведено газопостачання. Однак, облік електроенергії, яка споживається у цих двох будинках проводиться лише одним приладом обліку, який встановлено на одному будинку за адресою: вул. Шевченка, 75 В в смт.Східниця. Особовий рахунок зі сплати за спожиту електроенергію відкрите на імя відповідача ОСОБА_2, як на власника, за адресою: смт.Східниця вул.Шевченка, 75 Б. На прохання позивача провести розподіл рахунків на них двох, відповідач відмовляється це зробити. Договору щодо утримання майна між ними не укладалось. Відповідач з 2016 року не здійснює жодних оплат за спожиту електроенергію, хоча фактично проживає у житловому будинку №75 Б на вул.Шевченка в смт.Східниця і є споживачем цієї комунальної послуги. Всі витрати з оплати за спожиту електроенергію у двох вказаних будинках несе позивач. Зокрема за період з 2016 року по 2018 рік позивачем сплачено за спожиту електроенергію 21398,14 грн. Оскільки позивач, як співвласник спільної сумісної власності вищевказаних двох житлових будинків виконала за відповідача його обовязок з утримання цього майна, зокрема по оплаті за спожиту електроенергію, за адресою: вул.Шевченка, 75 Б в смт.Східниця м.Борислава Львівської області, відтак вважає, що на підставі ст. 544 ЦК України, а також враховуючи положення ст.ст.317, 322, 319 ч.5, 355 ч.1, 369 ч.1, 541, 545 ЦК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача про стягнення з нього половини сплачених нею за нього витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 10 699, 07грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав. Крім цього пояснив, що він дійсно проживає у будинку на вул.Шевченка, 75 Б в смт.Східниця м.Борислава Львівської області, користується послугами електропостачання. У сусідньому будинку на вул.Шевченка, 75 В проживає його колишня дружина позивач ОСОБА_1 Споживання електроенергії у вказаних будинках здійснюється одним приладом обліку. Він з 2016 року не оплачує послуги за спожиту електроенергію, оскільки приміщення, у якому він проживає, займає дві кімнати, розмір спожитої електроенергію є незначним. Проте, позивач займає частину будинку, яка є значно більшою, у вказаному будинку у неї мешкають відпочиваючі, тому споживання електроенергії є значним. Тому відповідач вважає, що не повинен оплачувати заявлену позивачем суму за електроенергію.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 25.11.2000 по 25.10.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них є син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15.10.2013 шлюб між сторонами було розірвано.

Ще до офіційної реєстрації шлюбу з травня 1996 року по листопад 2000 року сторони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка, вели спільне господарство, побут та бюджет; за період спільного проживання однією сімєю та за період перебування у зареєстрованому шлюбі сторони за спільно зароблені грошові кошти побудували два житлових будинки №75 Б та №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава Львівської області, про що не заперечив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2

У 2012 році право власності на вказані будинки оформлено за відповідачем ОСОБА_2

Зокрема, будинок №75 Б на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава Львівської області загальною площею 146,1кв.м., житловою площею 82,8кв.м. належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012, виданого виконавчим комітетом Східницької селищної ради м. Борислава на підставі рішення виконкому Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області №104 від 17.12.2012.

Будинок №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава Львівської області загальною площею 179,6 кв.м., житловою площею 100,2 кв.м. належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012, виданого виконавчим комітетом Східницької селищної ради м. Борислава на підставі рішення виконкому Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області №104 від 17.12.2012.

Після розірвання шлюбу позивач разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 залишились проживати у житловому будинку №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава, а відповідач - у будинку №75 Б на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава, що підтвердив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2

На цей час місцем реєстрації позивача з сином ОСОБА_3 є будинок №75 Б на вул.Шевченка в смт.Східниця, що стверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають на вул. Шевченка смт.Східниця в будинку №75 Б.

До вищевказаних двох житлових будинків підключено електроенергію та підведено газопостачання. Однак, облік електроенергії, яка споживається у цих двох житлових будинках проводиться лише одним приладом обліку, який встановлено на одному житловому будинку за адресою: вул. Шевченка, 75 В в смт.Східниця м.Борислава Львівської області. Особовий рахунок зі сплати за спожиту електроенергію відкрито на імя відповідача ОСОБА_2, як на власника, за адресою: смт.Східниця вул.Шевченка, 75 Б, що визнано сторонами у справі.

Договору щодо утримання майна між сторонами не укладалось.

Відповідач ОСОБА_2 з 2016 року не здійснює оплат за спожиту електроенергію, хоча фактично проживає у житловому будинку №75 Б на вул.Шевченка в смт.Східниця і є споживачем цієї комунальної послуги. Всі витрати з оплати за спожиту електроенергію як у будинку №75Б, так і у будинку №75 В на вул. Шевченка в смт.Східниця несла позивач. Вказану обставину визнав у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2

Зокрема за період з 2016 року по 2018 рік позивач ОСОБА_1 сплатила за спожиту електроенергію 21398грн. 14коп. Вказана сума відповідачем не оспорювалася.

Надаючи правову оцінку правовідносинами, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 322 ЦК України: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.5 ст. 319 ЦК України: власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до обов'язків споживача входить оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання.

Згідно з ч.1 ст.544 ЦК України божник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідач припинив брати участь в оплаті комунальних послуг за спожиту електроенергію. За період з 2016 року по 2018 рік за двома житловими будинками №75 Б та №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниці позивачем сплачено за спожиту електроенергію 21398,14 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що користування ним послугами з електропостачання у незначному розмірі є підставою для відмови в задоволенні в позові, суд не приймає до уваги, оскільки, в даному випадку, вказаний ним факт не свідчить про відсутність обовязку останнього, як власника будинку, утримувати своє житло, що підтверджується положеннями ч. 2 ст. 317 ЦК України.

Оскільки відповідач як власник житлових будинків №75 Б та №75 В на вул.Шевченка в смт.Східниця м.Борислава Львівської області, що були набуті у власність під час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі, повинен нести витрати за комунальні послуги за спожите електропостачання, то позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача половини сплачених позивачем коштів (в сумі 10 699грн. 07коп.) з оплати за спожиту електроенергію підлягають задоволенню.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 вартість витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги за спожиту електроенергію у розмірі 10 699 (десять тисяч шістсот девяносто девять) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати, що складаються із 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2019 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш