Справа № 307/2082/18
Провадження № 2-во/307/7/19
У х в а л а

19 лютого 2019 року м.Тячів

Тячівський районний суд в особі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду від 19.11.2018 р.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням суду від 19.11.2018 р. позов було задоволено повністю та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою с. Нижня Апша, вул. Гоголя, № 5, Тячівського району, Закарпатської області.

При внесенні повного тексту рішення до електронної системи документообігу суду «Д-3» була допущена описка в описовій та мотивувальній частинах рішення, а саме помилково зазначено , що :

«Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2007 року, спадкова справа №329/2007 року, зареєстрована в реєстрі за № 3-959 державним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, та до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-224, а також, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119332490 від 02 квітня 2018 року виданого державним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_5, являється власником житлового будинку розташованого за адресою с. Теребля, по вулиці Центральна, 110, Тячівського району Закарпатської області. Відповідачка ОСОБА_6 знаходилась у шлюбі з його батьком ОСОБА_7 із 15.06.2006 року до 2011 року проживала у його будинку. Проте, відповідачка не проживає в його житловому будинку з 2011 року свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов виданий виконкомом Тереблянської сільської ради від 13.04.2018 року №107. Тому просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою с. Теребля, вул. Центральна, № 110.

Представник позивача в судове засідання не зявився, а надав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Теребля, вул. Центральна, № 110 є приватною власністю позивача ОСОБА_8, що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 квітня 2007 року, спадкова справа №329/2007 року, зареєстрована в реєстрі за № 3-959 державним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-224, а також, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119332490 від 02 квітня 2018 року виданого державним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_5.

Відповідачка 15.06.2006 року уклала шлюб із батьком позивача і з цього часу до 2011 року проживала вказаному будинку, як член сімї.

З 2011 року ОСОБА_3 не проживає та не користується житловим будинком в с. Теребля, вул. Центральна, 110, що стверджується довідкою виданої Тереблянської сільської ради № 05-04/122 від 24.04.2018 р. та актом обстеження матеріально-побутових умов від 13.04.2018 року №107.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок в с. Теребля, вул. Центральна, № 110 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_8, відповідачка немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися її місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.», замість:

«Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житлом. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності серії САК №920267 від 28 лютого 2014 року, що видане Реєстраційною службою Тячівського РУЮ Закарпатської області є власником 1/1 частки житлового будинку №5 по вул.. Гоголя в с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області. Згідно свідоцтва про право власності серії САК №474760 від 11 лютого 2014 року він є власником 1/1 частки земельної ділянки по вул. Гоголя, 5 в с. Нижня Апша на якій розташований даний житловий будинок. В даному житловому будинку він проживає разом з сімєю, яка складається з дружини та трьох дітей, що підтверджується довідкою виданою Нижньоапшанською сільською радою від 16.07.2018 року, і крім них в даному будинку ніхто не проживає і немає в ньому жодних предметів, які б належали ОСОБА_2 або іншій особі.

Отже на підставі правовстановлюючих документів, він являється власником житлового будинку №5, що знаходиться по вул.. Гоголя в с. Нижня Апша, Тячівського району Закарпатської області.

Осіню 2017 року намагаючись отримати субсидію на житлово-комунальні послуги та отримати субсидії на паливо йому повідомили, що субсидії він отримати не має права, оскільки в його будинку значиться проживаючим та зареєстрованим, як мешканець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не знявшись з реєстраційного обліку з 2003 року в його будинку не проживає. Довідавшись про неможливість отримати субсидії на паливо та електроенергію він звернувся з усною заявою до Голови Нижньоапшанської сільської ради про анулювання реєстрації ОСОБА_2 в його будинку, на що отримав усну відмову з рекомендацією звернутись до суду по її анулювання. Одночасно отримав письмове підтвердження довідку з сільської ради, що дійсно ОСОБА_2, значиться зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, хоча фактично не проживає за даною адресою з 2003 року. Тому просить суд, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право на користування житловим будинком №5 по вул.. Гоголя в чс. ОСОБА_9, Тячівського району Закарпатської області.

Представник позивача ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник Нижньоапшанської сільської ради в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Нижня Апша, вул. Гоголя, № 5 є приватною власністю позивача ОСОБА_10, що підтверджується: свідоцтвом про право власності серії САК №920267 від 28 лютого 2014 року виданого Реєстраційною службою Тячівського РУЮ Закарпатської області. Також, ОСОБА_10 є власником земельної ділянки на якій розташований житловий будинок №5 по вул.. Гоголя в с. Нижня Апша Тячівського району, що підтверджується: свідоцтвом про право власності серії САК №474760 від 11 лютого 2014 року виданого Реєстраційною службою Тячівського РУЮ Закарпатської області.

З 2003 року ОСОБА_2 не проживає та не користується житловим будинком в с. Нижня Апша, вул. Гоголя, №5, що стверджується довідкою виданої Нижньоапшанської сільської ради № 1936 від 16.07.2018 року.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки будинок в с. Нижня Апша, вул. Гоголя, № 5 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_10, відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити».

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З приписів статті 269 ЦПК України вбачається, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 247, 269 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Виправити описку допущену у описовій та мотивувальній частинах рішення Тячівського районного суду від 19.11.2018 р. по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2, Тячівського РВ ГУ ДМС України, Нижньоапшанської сільської ради про визнання таким, що втратив право на користування житлом, а саме зазначити:

«Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житлом. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності серії САК №920267 від 28 лютого 2014 року, що видане Реєстраційною службою Тячівського РУЮ Закарпатської області є власником 1/1 частки житлового будинку №5 по вул.. Гоголя в с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області. Згідно свідоцтва про право власності серії САК №474760 від 11 лютого 2014 року він є власником 1/1 частки земельної ділянки по вул. Гоголя, 5 в с. Нижня Апша на якій розташований даний житловий будинок. В даному житловому будинку він проживає разом з сімєю, яка складається з дружини та трьох дітей, що підтверджується довідкою виданою Нижньоапшанською сільською радою від 16.07.2018 року, і крім них в даному будинку ніхто не проживає і немає в ньому жодних предметів, які б належали ОСОБА_2 або іншій особі.

Отже на підставі правовстановлюючих документів, він являється власником житлового будинку №5, що знаходиться по вул.. Гоголя в с. Нижня Апша, Тячівського району Закарпатської області.

Осіню 2017 року намагаючись отримати субсидію на житлово-комунальні послуги та отримати субсидії на паливо йому повідомили, що субсидії він отримати не має права, оскільки в його будинку значиться проживаючим та зареєстрованим, як мешканець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не знявшись з реєстраційного обліку з 2003 року в його будинку не проживає. Довідавшись про неможливість отримати субсидії на паливо та електроенергію він звернувся з усною заявою до Голови Нижньоапшанської сільської ради про анулювання реєстрації ОСОБА_2 в його будинку, на що отримав усну відмову з рекомендацією звернутись до суду по її анулювання. Одночасно отримав письмове підтвердження довідку з сільської ради, що дійсно ОСОБА_2, значиться зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, хоча фактично не проживає за даною адресою з 2003 року. Тому просить суд, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право на користування житловим будинком №5 по вул.. Гоголя в чс. ОСОБА_9, Тячівського району Закарпатської області.

Представник позивача ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник Тячівського РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник Нижньоапшанської сільської ради в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Нижня Апша, вул. Гоголя, № 5 є приватною власністю позивача ОСОБА_10, що підтверджується: свідоцтвом про право власності серії САК №920267 від 28 лютого 2014 року виданого Реєстраційною службою Тячівського РУЮ Закарпатської області. Також, ОСОБА_10 є власником земельної ділянки на якій розташований житловий будинок №5 по вул.. Гоголя в с. Нижня Апша Тячівського району, що підтверджується: свідоцтвом про право власності серії САК №474760 від 11 лютого 2014 року виданого Реєстраційною службою Тячівського РУЮ Закарпатської області.

З 2003 року ОСОБА_2 не проживає та не користується житловим будинком в с. Нижня Апша, вул. Гоголя, №5, що стверджується довідкою виданої Нижньоапшанської сільської ради № 1936 від 16.07.2018 року.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки будинок в с. Нижня Апша, вул. Гоголя, № 5 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_10, відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити».

На ухвалу суду до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: В.В.Чопик