Справа № 161/4975/19 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/855/19 Категорія: 26 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сидун О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання припиненим іпотечного договору та виключення запису з Державного реєстру іпотек відомостей про предмет іпотеки за договором іпотеки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (скорочено ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») про визнання припиненим іпотечного договору та виключення запису з Державного реєстру іпотек відомостей про предмет іпотеки за договором іпотеки. Позовні вимоги мотивовано тим, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року, між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк», 14 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір, за яким вона передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2014 року ухвалено стягнути з неї в користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором № 0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року в сумі 240693,93 грн. Зазначена сума заборгованості нею була сплачена в рамках виконавчого провадження № 44164684, про що заступником начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 вересня 2014 року. Вважає, що її зобов`язання як по кредитному договору, так і по похідному іпотечному договору є припиненими у зв`язку з повним його виконанням та просить суд визнати припиненим договір іпотеки від 14 квітня 2008 року, укладений між нею та ПАТ «Дельта банк» у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, виключити запис з Державного реєстру іпотек відомості про предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2019 року замінено первісного відповідача ПАТ «Дельта Банк» на належного відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що висновки суду першої інстанції не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки суд констатував факт, що відповідач має право нараховувати суму боргу з індексом інфляції та три відсотки річних, однак не встановив розмір заборгованості. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача про стягнення заборгованості, незважаючи на те, що повне виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2014 відбулося ще у 2014 році, тобто минуло вже більше п`яти років. Крім того, позивач вважає, що те, що вона не зверталась до відповідача з будь-якими заявами щодо припинення основного зобов`язання та припинення іпотеки не впливає на її право на звернення до суду з позовом у даній справі.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2014 року у справі № 161/82/14-ц було виконане ОСОБА_1 тільки 12.09.2014, тобто заборгованість була погашена зі спливом 10 місяців після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, у зв`язку з чим кредитор правомірно нарахував інфляційні втрати, 3% річних та пеню на залишок боргу, а тому вимога ОСОБА_1 є передчасною.

Відповідач подав заяву про розгляд апеляційної скарги без участі їхнього представника.

Позивач ОСОБА_1 та представникпозивача адвокат Сидун О. С. в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу позивача з підстав, що в ній наведені.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши позивача, представника позивача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 прострочила виконання зобов`язання, рішення суду не було виконано за період з 14 березня 2014 року до 12 вересня 2014 року (фактичне виконання в примусовому порядку), то відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, має право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми,а томузобов`язання позивача за кредитним договором не припинися, оскільки існує не сплачена заборгованість, відповідно і зобов`язання за іпотечним договором теж не є припиненими, так як є похідними від основного зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк», був укладений кредитний договір № 0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року (а.с. 7-9).

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 14 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» був укладений іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку належне їй на праві власності майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі - іпотечний договір) (а. с. 10-11).

Відповідно до п. 1 іпотечного договору за цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені у кредитному договорі; а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків (а.с. 10).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2014 року, що набрало законної сили, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором № 0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року в сумі 240693,93 грн (а.с. 12).

12 вересня 2014 року заступником начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 14).

11 липня 2018 року відповідно до укладеного договору купівлі-продажу майнових прав ПАТ «Дельта банк» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 01/0408/88-034 та іпотечним договором від 14 квітня 2008 року (а.с. 27-33).

Відповідно до статті 1 Закону України IV «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпоетку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку).

Згідно із частиною першою статті 7 Закону про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед відповідачем, розрахунку заборгованості, доказів звернення відповідача до позивача з вимогою про сплату заборгованості, доказів звернення відповідача до суду з позовом/зустрічним позовом до позивача у даній справі про стягнення заборгованості. Однак, в матеріалах справи наявна копія постанови від 12 вересня 2014 року заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Можливе прострочення боржника в даному випадку має безпосередній вплив на розмір майнового блага кредитора, обсяги якого залежатимуть від проміжку часу протягом якого боржник прострочує виконання свого зобов`язання перед кредитором. Судом апеляційної інстанції з наявних матеріалів справи не встановлено реальної загрози порушення прав відповідача.

З метою реального захисту інтересів позивача необхідно виключити запис з Державного реєсту іпотек відомості про предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року, виключити з Єдиного реєстру заброн відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про підставність вимог позивача, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

За ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги позивача, витрати по сплаті судового збору в розмірі 5746,80 грн за подачу позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають стягненню з відповідачав користь позивача.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2019 року в даній справі скасувати.

Визнати припиненим договір іпотеки від 14 квітня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л. В. за реєстровим № 2138, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Виключити запис з Державного реєстру іпотек відомості про предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , предметом якого є квартира в АДРЕСА_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заброн відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Михальчук Л. В. за реєстровим № 2138, предметом якого є квартира в АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 5746,80 грн (п`ятьтисячсімсот сорок шістьгривень 80 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді