КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2-1006/11

провадження № 22-ц/824/3043/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Нечваль А.А.

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

заінтересовані особи- ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Утушкіна ОлександраОлександровича

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у складі судді Юзькової О.Л.

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі №2-1006/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року представник ПАТ «Дельта Банк» - Мозолевська В.В. подала до суду заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

В обґрунтування вимог зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Посилалася на те, що на підставі вказаного рішення суду 09 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано чотири виконавчі листи по цивільній справі №2-1006/11, строк пред'явлення яких до виконання сплив 30 червня 2012 року.

Звертала увагу, що виконавчі листи не пред'являлися до виконання до органів виконавчої служби, а відтак причини пропуску строку для пред'явлення виконавчих листів у даній справі слід визнати поважними та поновити пропущений строк.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою, 20 грудня 2018 року представник заявника Утушкін О.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, оскільки вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не дослідив і не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не видавалися та не направлялися засобами поштового зв'язку виконавчі листи у відповідь на заяву ПАТ «Дельта Банк» від 16 червня 2011 року, оскільки станом на вказану дату рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року не набрало законної сили.

Зазначає, що у зв'язку з цим, банк подав повторну заяву про видачу виконавчих документів від 17 вересня 2013 року.

Проте, на його думку, суд не дослідив докази того, що виконавчі листи відповідно до вимог «Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді», затвердженої наказом ДСА від 27 червня 2006 року №68 були видані після набрання рішенням законної сили, а саме не досліджено журнал обліку виконавчих документів, відповідно до якого видані виконавчі листи за заявою ПАТ «Дельта Банк» в червні 2011 року.

Уважає, що відмова в задоволенні заяви фактично позбавила ПАТ «Дельта Банк» права на виконання судового рішення та ставить під сумнів обов'язковість його виконання, що є неприпустимим.

14 лютого 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подачу до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду не направили.

Представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог закону, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що заявником не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами поважність причини пропуску строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 109/ПВ-07 від 22.02.2007 року у розмірі 543 114,77 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 1364/ФК-07 від 03.09.2007 року у розмірі 2 331 876,46 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором №1365/ФК-07 від 03.09.2007 року у розмірі 5 109,30 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року набрало законної сили 30 червня 2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року, в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі № 2-1006/11 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції виходив з того, що суди попередніх інстанції не звернули уваги на наявні в матеріалах справи заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу виконавчих листів.

Нормами Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент набрання виконавчим листом законної сили, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» річний строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 27 червня 2006 № 68, що діяла на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» по суті спору, для виконання судового рішення в цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист (п. 16.6).

Виконавчі листи виписуються не пізніше другого дня після набрання рішенням суду законної сили, а в справах, у яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення (п. 16.6.1).

Виконавчі листи реєструються в журналі обліку виконавчих документів, виданих судом (додаток 48).

У разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому на руки під підпис. На письмове прохання стягувача виконавчий лист судом надсилається для виконання в органи державної виконавчої служби або рекомендованим відправленням із супровідним листом стягувачу. Повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом з конвертом приєднується до справи (матеріалів кримінального провадження). У разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист (п. 16.6.3).

Таким чином, з матеріалів справи убачається, що ПАТ «Дельта Банк» 16 червня 2011 року, 17 вересня 2013 року та 16 червня 2016 року звертався до суду першої інстанції з заявами про видачу виконавчих листів.

Разом з тим, у справі відсутні будь-які докази того, що вказані виконавчі листи відповідно до наведених вище вимог діловодства були виписані після набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2011 року законної сили та видані за заявою ПАТ «Дельта Банк», що надійшла у червні 2011 року, також як і відсутні докази видачі таких виконавчих листів і за заявами, поданими у вересні 2013 року та червні 2016 року.

Зважаючи на наявність в матеріалах справи заяв стягувача про видачу виконавчих листів та відсутність будь-яких доказів реагування на них з боку суду, а саме, видачі або направлення таких виконавчих документів ПАТ «Дельта Банк», колегія уважає, що суд першої інстанції, не врахувавши висновків касаційного суду, дійшов помилкового висновку про те, що докази того, що банком вживалися належні дії для отримання виконавчих листів в матеріалах справи відсутні.

Приписами частини першої статті 433 ЦПК України, передбачено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що існують всі підстави для поновлення стягувачу строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання. А тому суд визнає причину пропуску строку поважною та вважає заяву про пропущення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов'язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06 жовтня 2011 року міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «ОСОБА_10 проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а місцевий суд помилково відмовив у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, тому така ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги по 440,50 грн. з кожної.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - УтушкінаОлександра Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року - скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі №2-1006/11 - задовольнити.

Поновити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» пропущений строк для пред'явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі №2-1006/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги по 440,50 грн. з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай