ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 639/7462/18
Провадження № 22-ц/818/4409/19
04 вересня 2019 року
м.Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Овсяннікової А.І.
суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.
за участю секретаря Чабан А.В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 липня 2019 року у складі судді Труханович В. В. по справі № 639/7462/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно стягнутих коштів, -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно стягнутих коштів.
В обґрунтування позову зазначає, що з 12 лютого 1999 року по 07 червня 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , батьком якої було записано його.
Рішенням суду від 01 березня 2016 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2015 року і до досягнення ними повноліття.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року виключено відомості про його батьківство з актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що з нього безпідставно стягувались кошти у вигляді аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 .
Факт, що ОСОБА_6 не є його дитиною був прихований відповідачкою та підтвердився в ході судового розгляду з оспорювання батьківства.
Просить повернути безпідставно сплачені ОСОБА_2 кошти у вигляді аліментів щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , стягнення яких проводиться на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 березня 2016 року в сумі 92989,98 грн; змінити рішення суду від 01 березня 2016 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме : виключити обов`язок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 .
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Повернуто ОСОБА_1 безпідставно сплачені кошти ОСОБА_2 у вигляді аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , стягнення яких проводиться на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року шляхом стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів в розмірі 92 989, 98 грн..
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 929,89 грн. .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
ОСОБА_1 не звертався ані зі скаргою про скасування або зміну рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 01 березня 2016 року за нововиявленими обставинами, ні з позовом до суду про зміну розміру аліментів. Весь час він сплачував аліменти, виконавчий лист з виконання не повертався , бухгалтерія військової частини, де працює відповідач, здійснювала стягнення аліментів за рішенням суду, а тому вважати, що кошти набуті безпідставно- не можна.
Розмір суми, що підлягає стягненню, є необґрунтованим. Поділ загальної суми, що була утримана з доходів-, а саме 185 979 грн.97 коп: 2 = 92 989 грн.98 коп., не є підставою вважати, що на одну дитину має бути 92 989 грн. 98 коп.
Рішення суду порушує інтереси старшої доньки ОСОБА_4 , 2001 року народження.
Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалам справи з 12 лютого 1999 року по 07 червня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2015 року і до досягнення ними повноліття.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року виключено запис про ОСОБА_1 як про батька ОСОБА_5 , оскільки згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи № 374 виключено біологічну спорідненість ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За період з 01 серпня 2016 року по 15 лютого 2019 року в межах виконання виконавчого листа № 639/9892/15-ц, виданого 25 квітня 2016 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 утримано аліменти у розмірі 185979,97 грн.
Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, ОСОБА_7 було відомо, ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_5 , що вказує на її недобросовісність як набувача коштів.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Наведена норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Згідно з статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
ЇЇ тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18).
З рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 14 листопада 2018 року вбачається, що при розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства ОСОБА_2 позов визнала, тобто той факт, що позивач не є батьком ОСОБА_5 .
Даним рішенням встановлено відповідний юридичний факт, виключено запис про ОСОБА_1 як батька дитини ОСОБА_5 .
За таких обставин вважати, що на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів ОСОБА_2 діяла добросовісно та була добросовісним набувачем не можна.
Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що позивачем не надано розрахунку суми, яку він просить стягнути, з яких складових вона складається. Зазначає, що ділення суми, яка стягнута як аліменти, навпіл є необґрунтованим.
В суді апеляційної інстанції відповідач не заперечувала, що позивачем їй сплачено ці кошти. Між тим, суму, визначену позивачем, відповідачем не спростовано, свого розрахунку не наведено.
Безпідставне й посилання відповідачки, що наразі судове рішення про стягнення аліментів не скасовано, а тому кошти стягнуто правомірно.
Обставини щодо батьківства, на які посилається позивач, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Щодо посилання відповідачки, що розгляд справи проведено у спрощеному провадженні , що порушує її права - безпідставне; сторони викликались в судове засідання; надавали свої докази та заперечення, та клопотання про проведення розгляду справи в іншому провадженні не заявлялось.При цьому позов ОСОБА_1 пред`явлено з посиланням на вимоги ЦК України , а не СК України.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин відсутні підстави і для скасування рішення суду в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 липня 2019 року залишити без зміни.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.
Головуючий А.І. Овсяннікова
Судді: І.П. Коваленко
І.С. Сащенко