Справа № 486/490/18
Провадження № 2/486/23/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 лютого 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Зацепіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу №486/490/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання,

без участі сторін

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року позивач звернувся з позовом до ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача інфляційні збитки за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 17 травня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 9713,84 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2811,49 грн., а всього 12525,33 грн. та 704,80 грн. судового збору.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 24 квітня 2014 року уклав з відповідачем договір фінансового лізингу № 009895, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати та передати в його користування автомобіль "Ланос Стандарт". Вартість предмету лізингу, за умовами договору складає 85000 грн. На виконання умов договору він вніс аванс в сумі 42500 грн. та 8500 грн. і 144,50 грн. - комісійний збір. Загальна сума, яку він сплатив відповідачу складає 51 144,50 грн. Однак автомобіль так і не отримав, що стало підставою для звернення до суду. Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з ТОВ "Лізингової компанії "Автофінанс" на його користь було стягнено 51 000 грн. Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року з ТОВ "Лізингової компанії "Автофінанс" на його користь було стягнуто 46 423, 54 грн. інфляційних за просрочку грошового зобов'язання та три відсотки річних за просрочку грошового зобов'язання - 4080 грн. Однак до сьогоднішнього дня рішення суду так і не виконане.

В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України".

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" було укладено договір фінансового лізингу № 009895. За умовами вказаного договору, ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу автомобіль "Lanos Standard", колір мокрий асфальт, у власність та передати його у користування ОСОБА_1 в строк та на умовах цього договору /а.с. 4-10/.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Так, заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року було задоволено частково позов ОСОБА_1 та стягнено з ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" на його користь 51000 грн. внесених ним за договором лізингу /а.с. 11-12/.

Крім того, заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року було задоволено частково позов ОСОБА_1 та стягнено з ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" на його користь 46 423, 54 грн. інфляційних за просрочку грошового зобов'язання та три відсотки річних за просрочку грошового зобов'язання - 4080 грн./а.с. 11-12/.

ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" своє зобов'язання за зазначеними заочними рішеннями суду належним чином не виконало.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, при розгляді зазначеної справи суд вважає правомірними посилання позивача щодо застосування до спірних правовідносин норми ст. 625 ЦК України.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума інфляції за період за період з 17 травня 2017 року по 18 квітня 2018 року складає 9713,84 грн., а три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за вказаний же період - 2811,49 грн., а всього 12525,33 грн. Суд погоджується з даним розрахунком. Відповідачем даний розрахунок не спростований.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 704,80 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а. с. № 1/.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" ( п/р 3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805, юридична адреса: 01010 м. Київ вул. Аніщенка, 3-А оф. 310), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, інфляційні збитки за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 17 травня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 9713,84 гривень (дев'ять тисяч сімсот тринадцять гривень вісімдесят чотири копійки), три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2811,49 гривень (дві тисячі вісімсот одинадцять гривень сорок дев'ять копійок), а всього 12525, 33 гривень (дванадцять тисяч п'ятсот двадцять п'ять гривень тридцять три копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" ( п/р 3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805, юридична адреса: 01010 м. Київ вул. Аніщенка, 3-А оф. 310), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова

___________________________________________________

Повний текст рішення суду складений 15 лютого 2019 року.