Справа № 729/1188/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити, що заповіт, посвідчений 07 березня 2000 року секретарем виконкому Старобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 41, складено ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 березня 2000 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Старобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 41. в якому все своє майно заповідає ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4. На спливі шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини він захворів і тому не зміг цього зробити, а оскільки хвороба є підставою для встановлення в судовому порядку додаткового строку для подачі заяви до Бобровицької державної нотаріальної контори, він має право на звернення до суду, але зробити цього не може по причині допущеної помилки у вищевказаному заповіті. Секретар Виконкому Старобасанської сільської ради при складанні вищевказаного заповіту помилково замість прізвища спадкодавця «ОСОБА_4» вказала прізвище «ОСОБА_4».У зв'язку з вищевикладеними обставинами він не може звернутися до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, у подальшому оформити свої спадкові права у нотаріуса і тому я вимушений звернутися до суду з метою встановлення факту.

Заявник у судове засідання не з'явився, у заяві до суду просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо задоволення заявлених вимог не заперечують.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається із спірного заповіту, він посвідчений 07 березня 2000 року секретарем виконкому Старобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 41, складено ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується, що померла ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 01.10.2018 №398, у заповіті № 41 від 07.03.2000 у прізвищі заповідача зроблена помилка, замість ОСОБА_4 написано ОСОБА_2 (а.с. 7).

Зазначена довідка, яка вийшли від виконавчого комітету Бобровицької міської радиє офіційним документом органу місцевого самоврядування, і відповідно до положень ст. 95 ЦПК України є письмовими доказами, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи, і зокрема факту належності заповіту.

Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності заявнику вказаного заповіту залежить питання прийняття ним спадщини після померлої ОСОБА_4.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

За результатами з'ясування обставин справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що написання у заповіті прізвища спадкодавця «ОСОБА_4» є опискою, яку допустив секретар виконкому Старобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області при складанні і посвідченні заповіту, тому заява підлягає задоволенню.

Наявність спору між спадкоємцями або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту задовольнити.

Встановити, що заповіт, посвідчений 07 березня 2000 року секретарем виконкому Старобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 41, складено ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя В.І. Бойко