ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року

м. Черкаси

справа № 711/4168/19 провадження № 22-ц/821/209/19 категорія 331500000
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Торопенко Н.М.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

представник заявниці - адвокат Яцюк Максим Васильович;

заінтересована особа: ОСОБА_2 ;

представник заінтересованої особи адвокат Прядка Віталій Михайлович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яцюка Максима Васильовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про винесення обмежувального припису, кривдник ОСОБА_2 , у складі: головуючого судді Демчика Р.В., дата складання повного тексту рішення 07 червня 2019 року.

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Заява мотивована тим, що заявник та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали неприязними.

Вказує, що ОСОБА_2 намагається всіма способами виселити колишню дружину з місця її постійного проживання. Останні декілька місяців ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації, але постійно відвідує помешкання та вчиняє дії проти заявника, які кваліфікуються як домашнє насильство.

Крім того, ОСОБА_2 постійно вчиняє психологічний тиск на заявника, погрожує вчиненням насильства, проте прямих доказів зазначеного в заявника немає, адже усі дії ОСОБА_2 умисно вчиняє, дочекавшись коли залишиться наодинці із заявницею.

Разом з тим, протягом березня-травня 2019 року кривдник за власною ініціативою відключив водопостачання та водовідведення помешкання, де проживає заявник. При цьому вчиняє дії стосовно недопущення заявника до водоколонки для відновлення постачання води. Також, заборонив, особі яка доглядає його матір (мати проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), пропускати ОСОБА_1 до водоколонки. Заявник не може приготувати їжу, не може провести гігієнічні процедури, не може здійснити полив території.

Також, 29 квітня 2019 року ОСОБА_2 подав заяву до Черкаського РЕМ щодо відключення постачання електричної енергії. Працівниками підприємства здійснено дії щодо відключення електропостачання помешкання заявника без повідомлення. На заяви стосовно повідомлення причин та порядку відновлення жодних відомостей немає. Продовжуючи свої дії спрямовані на виселення заявника, кривдник у невстановлений час змінив серцевину вхідного замка у вищевказаній квартирі. Про даний факт заявник дізналася 16 травня 2019 року, коли повернулась додому та не змогла пройти у своє помешкання.

З боку правоохоронних органів жодних дій стосовно виниклої ситуації не було вчинено. Також на ОСОБА_2 не діє вплив та розмови із працівниками поліції, протизаконні дії продовжуються.

А тому просить суд:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити приближатися ОСОБА_2 на відстань до 10 метрів до постійного місця проживання постраждалої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя кв. АДРЕСА_3 , шляхом відновлення водопостачання та водовідведення, а також заборонити вчинення дій, які перешкоджатимуть ОСОБА_1 вільно користуватися та експлуатувати внутрішньобудинкові системи квартири АДРЕСА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення обмежувального припису, кривдник ОСОБА_2 , відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звертаючись до суду з вимогою про видачу обмежувального припису, заявник на підтвердження викладених в заяві фактів не надала належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Також, суду не надано будь-яких доказі щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства з боку заінтересованої особи до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Яцюк М.В. подав до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про винесення обмежувального припису.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що в рішенні суду взагалі відсутня мотивувальна частина щодо висновків суду про відсутність фактів домашнього насильства, відсутні посилання на факти чи докази, які обґрунтовують відсутність домашнього насильства. Суд першої інстанції просто констатував, що насильства немає. При цьому, суд не прописав, як називаються дії кривдника та чому це не є насильством.

Судом проігноровано планомірність вчинення дій кривдника та їхню кількість. Кривдник позбавляє можливості постраждалу особу користуватися майже всім, що ОСОБА_1 може використовувати для нормального проживання. У зв`язку із тим, що судом не встановлено наявність домашнього насильства, суд не оцінював вірогідність вчинення дій в майбутньому.

Крім того, кривдник не проживає у помешканні, а є лише власником. Суд не перевірив даний факт. Зважаючи на те, що кривдник не мешкає у помешканні, немає особистих речей для щоденного призначення до використання, заходи є співмірні тій шкоді, яку завдає кривдник. Постраждала особа лише просить відновити електро-, водопостачання будинку, а для запобігання вчинення дій заборонити на деякий час наближатися кривдника до помешкання заявниці.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 05 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Бородійчука В.Г., колегії суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

Ухвалою судді Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року матеріали цивільної справи 2-о/711/93/19 разом з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Яцюк М.В. прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 07 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи про її розгляд та викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час між ними розірвано, дана обставина визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, заявник вказує в заяві, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 .

Проте, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168170828 від 27 травня 2019 року відомості про власників майна за вказаною адресою у реєстрі відсутні (а.с. 29).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168172261 від 27 травня 2019 року ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 77/100 частини будинку АДРЕСА_4 та 23/100 частини вказаного будинку належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (а.с. 30-31).

Заявник ОСОБА_1 в заяві зазначає, що ОСОБА_2 по відношенню до неї вчиняє домашнє насильство, а саме намагається всіма способами висилити її з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження даного факту, заявник посилається на неодноразове звернення до правоохороних органів.

2. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Яцюка М. В. підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Судом встановлено, що в заяві заявник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 по відношенню до неї вчиняє домашнє насильство, а саме, намагається всіма способами висилити її з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 АДРЕСА_3 . На підтвердження зазначеного посилається на те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про результати звернення гр. ОСОБА_1 від 22.03.2019 року виданої старшим дільничним офіцером поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Петренко О.П. за погодженням начальника сектору превенції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Крижій О.С. в ході проведення перевірки було здійснено спілкування з гр. ОСОБА_2 та завершено розгляд заяви ОСОБА_1 (а.с. 10)

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оскільки судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , а також ризиків настання насильства у майбутньому, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1

Так, зі змісту відповіді, наданої Черкаським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на звернення ОСОБА_1 , вбачається, що за результатами проведеної перевірки, обставини, зазначені у її заяві, не знаходили свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 створює умови, за якими постраждала особа не може нормально користуватися своїм помешканням, а саме без води та світла, що є формою економічного насильства і засобу психологічного тиску на неї, на правильність висновків судів не впливають, оскільки у порушення вимог статті 12 ЦПК України заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження цієї обставини, а згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами існує спір щодо користуванням майном, зокрема, житлового будинку по адресу АДРЕСА_1 .

Тобто зазначені заявником заходи обмежувального припису - це по суті вирішення житлового спору і справи про право власності між сторонами, який має вирішуватися у загальному позовному провадженні.

Отже, зі змісту розділу V «Спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству» Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис є найбільш суворим і жорстким серед спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. При цьому інші, передбачені цим Законом спеціальні заходи, до ОСОБА_2 не застосовувалися, оскільки заявник таких вимог не заявляла. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2

Що стосуються вимог про заборону ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання і заборону наближатися на відстань 10 м до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 , то для їх задоволення підстав немає, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та переконливі докази для оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Що стосується вимог про усунення перешкод у користуванні майном, то такі вимоги в окремому провадженні не вирішуються і заявник не позбавлена права звернутися з таким позовом до суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яцюка Максима Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про винесення обмежувального припису, кривдник ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 04 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді