Справа № 515/1035/18
Провадження № 2/515/171/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.,

за участю: секретаря Унгурян Т.В.

представників ТОВ «ІНФОКС»

в особі філії «Інфоксводоканал» Масіної В.П., адвоката Сивак А.Л.

відповідача -1 ОСОБА_3

представника відповідача-1 адвоката Логінова О.Г.

представників відповідача -2

ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» Мандрикіна Я.В., Кузьменкова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2018 року заступник директора товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» ОСОБА_7 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та з ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» на користь ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 41 592 грн. 52 коп. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на наступні обставини.

30 вересня 2017 року о 07 годині на 26 км + 300 м автодороги М-15 Одеса-Рені, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Geely CK», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керування ОСОБА_8, який рухався в попутному напрямку попередньо від відповідача та зупинився. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху.

В результаті ДТП автомобіль «Geely CK», який належить ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» на праві власності, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з вини ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, вартість завданих збитків зазначеного автомобіля становить 61 285 грн., згідно акту виконаних робіт від 20.04.2018 року №ВР-00000004/354. Також позивачем за складання експертного висновку щодо автомобіля було сплачено 1 200 гривень, що також підтверджується належними доказами. Крім того, відповідно до висновку №4427, складеного 20.12.2017 року втрата товарної вартості складає 4 249 гривень 53 коп. Таким чином, загальна вартість понесених ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» збитків складає 66 734 грн. 53 коп.

Постановою Татарбунарського районного суду від 24.11.2017 року по справі № 515/1797/17 відповідача ОСОБА_3 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ СК «Юнівес» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

29 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача-2 з заявою про страхове відшкодування. 29 березня 2018 року ПрАТ СК «Юнівес» було сплачено ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» страхове відшкодування 25 142 грн. 01 коп. Залишкова вартість збитків, завданих внаслідок ДТП, які, на думку позивача, підлягають відшкодуванню відповідачами солідарно, складає 41 592 грн. 52 коп.

Висуваючи вимоги до двох відповідачів, позивач зазначає, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов'язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Під час розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.07.2018 року (а.с.57) прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін.

16 січня 2019 року ухвалою суду (а.с.119) закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року (а.с.129) в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування матеріальної шкоди - провадження закрито, у зв'язку з тим, що справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача за довіреністю адвокат Сивак А.Л., 13.02.2019 року електронною поштою направила до суду заяву про розгляд справи 13.02.2019 року у відсутність представника позивача, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.124-127).

Адвокат Логінов О.Г., який діє в інтересах відповідача-1 ОСОБА_3, надав 13.02.2019 року до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача-1 та його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також 09.11.2018 року надав до суду письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких вважає, що у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 має бути відмовлено, а справа підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки не підлягає розгляду в цій частині в порядку цивільного судочинства, посилаючись на наступне.

30 вересня 2017 року на автодорозі Одеса-Рені з вини відповідача -1 сталася ДТП, внаслідок якої спричинено механічні пошкодження автомобілю позивача. Цивільна-правова відповідальність відповідача-1 застрахована у відповідача-2. Полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 гривень.

23.03.2018 року відповідачем-2 складено ремонтну калькуляцію №ГО-9611 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу в сумі 25 142 грн. 01 коп. та здійснено виплату страхового відшкодування. Втім, не погоджуючись з розрахованою сумою страхового відшкодування, позивач залучив для проведення оцінки збитків експерта-оцінювача Лузанова О.П., яким здійснено оцінку вартості збитків, завданих автомобілю позивача у розмірі 61 285 грн., яка і була сплачена останнім. А загальна вартість нанесених збитків оцінена в розмірі 66 734 грн. 53 коп. З урахуванням різниці оцінки нанесених збитків, позивач просить солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 матеріальну шкоду в розмірі 41 595 грн. 52 коп.

Представник вважає, що відповідач-1 ОСОБА_3 не може нести солідарну відповідальність за позовом. Оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності, до відповідача-1 не можуть бути заявлені вимоги про відшкодування шкоди. Тому, відповідати за заявленими вимогами повинен відповідач-2, оскільки солідарне стягнення із заподіювача шкоди та страховика є неможливим.

17 серпня 2018 року через канцелярію суду представник ПрАТ СК «Юнівес» за довіреністю Мандрикін Я.В. (а.с.58-61) подав відзив на позов, в якому вказує, що 23 липня 2018 року ПрАТ СК «Юнівес» отримано ухвалу суду про відкриття провадження. Представник відповідача-2 позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що після ДТП, яка сталася 30 вересня 2017 року о 07 год. на 26-му км + 300 м автодороги М-15 Одеса-Рені, позивач звернувся до відповідача-2 з повідомленням про вказану ДТП, а також направив заяву про виплату страхового відшкодування. 10 жовтня 2017 року уповноваженим представником ПрАТ СК «Юнівес», разом з представником ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал», був проведений огляд КТЗ позивача та 23 березня 2018 року було складено ремонтну калькуляцію № ГО - 9611 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 25 142 гривні 01 коп. На підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування, ПрАТ СК «Юнівес» здійснив виплату у розмірі 25 142 грн. 01 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду висновок №4427 від 20.12.2017 року, складеного СОД експертом Лузановим О.П., з результатами якого відповідач-2 не може погодитись. Так, порівнявши вартість деталей, вказаних у різних калькуляціях можна дійти висновку, що розрахунки експертом Лузановим О.П. проведені неправильно та некоректно. Вартість майже всіх деталей у калькуляції експерта Лазунова О.П. є завищеною та не відповідає дійсності, а також посилання на стягнення із страхової компанії розміру ВТВ - є незаконним та безпідставним. За таких обставин вважає, що ПрАТ СК «Юнівес» повністю виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо виплати належного страхового відшкодування, тому у задоволені позовних вимог ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору слід відмовити в повному обсязі, у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Представник позивача за довіреністю Масіна В.П. 25 вересня 2018 року подала до суду відповідь на відзив відповідача-2, в якому зазначила, що доводи останнього є необгрунтованими, тому що згідно умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між відповідачами, ПрАТ СК «Юнівес» взяло на себе обов'язок здійснювати за свій рахунок відшкодування шкоди, завданої потерпілій особі внаслідок ДТП, однак вказані зобов'язання були виконані неналежним чином та не в повному обсязі, що підтверджується наданими до позовної заяви документами, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення сторін у справі про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, доводи представників сторін, наявні в поданих ними до суду заявах (відзивах, поясненнях), суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено поняття «страхування» - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що згідно постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 24.11.2017 року (а.с.7) ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП, яка сталася 30.09.2017 року.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що автомобіль НОМЕР_3, належить позивачу ТОВ «ІНФОКС» (а.с.8).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4, застрахована ПрАТ СК «Юнівес», де страхувальником є ОСОБА_3, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/0212833, яким встановлений ліміт відповідальності ПрАТ СК «Юнівес» за шкоду, спричинену майну - 100 000 грн., а розмір франшизи визначений як «0» (а.с.11).

17.10.2017 року представник позивача звернувся до відповідача-2 з листом -повідомленням за №404-САГ-15, щодо дати, часу та місця проведення експертизи автомобіля Geely MK CROSS, пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 30.09.2017 року, з метою направлення страховою компанією свого представника (а.с.38).

За змістом висновку № 4427 від 20.12.2017 року автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Geely MK CROSS, пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 30 вересня 2017 року складає 51 348 грн. 36 коп. включаючи вартість відновного ремонту (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових) 47 098 грн. 83 коп. і величину втрати товарної вартості 4 249 грн. 53 коп. (а.с.12-22).

Фактично ремонт транспортного засобу склав 61 285 грн. 00 коп., що підтверджується актом виконаних робот №ВР-00000004/354 від 20.04.2018року ФОП ОСОБА_11 та актом №1668 від 30.11.2017 року на оплату вартості робіт, що складає 1 200 грн. (а.с.9-10).

Загальна вартість ремонтних робіт автомобіля Geely MK CROSS, згідно ремонтної калькуляції №1686 від 05.11.2017 року, складеної ФОП Лузановим О.П., складає 47 098 грн. 83 коп. (а.с.30-33).

Як вказує позивач та не заперечувалось учасниками справи, на його звернення із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.43), ПрАТ СК «Юнівес» на рахунок ТОВ «ІНФОКС» було перераховано 25 142 гривні 01 коп., що стверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 25135 від 29 березня 2018 року (а.с.47).

Враховуючи, що законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судом, не передбачає солідарного обов'язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача-1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачу слід було звернутися з даним позовом безпосередньо до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», в якому було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_3

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст. 1195 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

До такого висновку прийшла Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Колегія суддів відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, згідно з яким страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування має право самостійно обирати до кого звертатися з суброгаційним позовом (до страховика цивільно-правової відповідальності чи до винуватця). Так, колегія зазначила, що в Україні існує інститут обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, пред'явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. На цій підставі, суд прийшов до висновку, що у випадку пред'явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог. Зазначений правовий висновок у подальшому був ще раз підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 760/15471/15-ц від 03.11.2018 року.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного правового висновку Верховного Суду, всі претензії щодо невиплати страхового відшкодування в повному обсязі, позивачем можуть пред'являтись саме до страховика ПрАТ СК «Юнівес», оскільки розмір заявлених позивачем витрат, з урахуванням уже виплаченої ПрАТ СК «Юнівес» суми, не перевищує межі страхового відшкодування, передбаченої у полісі АМ/0212833 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за яким відповідач ОСОБА_3 застрахував цивільну відповідальність забезпечуваного транспортного засобу марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ПрАТ СК «Юнівес».

Відтак, заявлені до відповідача-1 ОСОБА_3 вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди є необґрунтованими.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13,16,81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.979, 980, 993, 1195 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування", суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2019 року.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Суддя Л.А.Семенюк