Дата документу 25.01.2019
ЄУ № 420/1819/18
Провадження №2/420/126/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Проньки В.В.

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

представника позивача - адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить встановити, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, був рідним братом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; та визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

На обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер рідний брат позивача - ОСОБА_3 Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 За життя спадкоємцем заповіту не складено. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом. Спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, позивач прийняла своєчасно, та 26.11.2015 приватним нотаріусом Чернявською І.В. було зареєстровано спадкову справу. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2018, приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Чернявською І.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_2 у зв'язку з ненаданням нотаріусу документів, які б підтверджували наявність родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем, а також відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. У зв'язку з чим позивач ОСОБА_2 вимушена звертатися до суду з даним позовом.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 26.11.2018.

26.11.2018 в підготовчому судовому засіданні у зв'язку з витребуванням доказів оголошено перерву до 26.12.2018.

26 грудня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, рішення просить винести на розсуд суду.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 28 листопада 2000 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, виданого 20 січня 1973 року Осинівським сільським ЗАГСОМ Новопсковського району Ворошиловградської області вбачається, що позивач ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 уклала шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_6, виданого 13.04.1956 Осинівським сільським ЗАГС с. І Осинове та серії НОМЕР_5 виданого 27.12.1948 ІІ Осинівським сільським ЗАГС батьком «ОСОБА_8, ОСОБА_9» (російською мовою) є «ОСОБА_13» (російською мовою).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого 12 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року у віці 59 років, актовий запис про смерть №35.

Після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може, так як відсутні документи, які б підтверджували наявність родинних стосунків ОСОБА_2 та спадкодавця ОСОБА_3, у зв'язку з чим позивач не може документально підтвердити кровну спорідненість між нею та рідним братом.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які пояснили, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 був рідним братом позивача ОСОБА_2

Відповідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вважає вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, підтвердженими наявними в справі письмовими доказами та поясненнями свідків.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до довідки №1347, виданої 07.09.2018 виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Новопсковської територіальної об'єднаної громади Луганської області, ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 1956 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 та вибув з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю, був головою домогосподарства, проживав один.

На підставі заяви №614 від 26.11.2015 від позивача ОСОБА_2, 1948 року народження, приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріально округу Чернявською І.В. було зареєстровано спадкову справу у спадковому реєстрі за №58268556, номер у нотаріуса 266/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3.

07 вересня 2018 року ОСОБА_11, яка діяла в інтересах ОСОБА_2, звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, згідно постанови приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу про відмову вчинення нотаріальних дій, ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_2 що залишився після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, на підставі того, що нею не були подані необхідні для вчинення нотаріальної дії документи.

В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1

Судом встановлено, згідно висновку Новопсковського РБТІ про вартість житлового будинку, рік побудови житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 1970 р., вартість складає 79777 грн.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005.

Оскільки житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1970 році, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок реєстрації зазначеного житлового будинку повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

29.06.1998 набула чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом №121 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998.

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998. Як вбачається з матеріалів справи, спадковий житловий будинок збудований у 1970 році, тобто до набрання чинності Інструкцією.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

Отже, у 1967 - 1991 роках питання набуття та реєстрації права власності регулювались, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 (далі Інструкція).

Згідно п. 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрація проводилась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1 (п. 7 Інструкції).

Інструкція не передбачала обов'язкової реєстрації будинків у сільських населених пунктах.

За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, за приписами п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з'ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішенні про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З довідки №1661, виданої 19 жовтня 2018 року Новопсковскою селищною радою Новопсковського району Луганської області вбачається, що згідно запису в погосподарських книгах Осинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 з 1996 року по 2015 рік головою домогосподарства був ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 12,13,80,81, 258-259, 265, 315, 354-355 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1218, 1262 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_2 до Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, був рідним братом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_4 паспорт серії НОМЕР_3, виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5, адреса: АДРЕСА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_8

Відповідач Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, місцезнаходження: вул. Шкільна, 3, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька