Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 127/27903/16-ц

провадження № 61-20297св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року у складі судді Волошина С. В. та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10 травня 2017 року у складі колегії суддів: Голота Л. О., Рибчинський В. П., Панасюк О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (далі - Департамент) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплачених коштів.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач при подачі заяви про отримання грошової допомоги в порушення вимог пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на житлово-комунальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505) не повідомила Департамент про наявність у її власності квартири, що розташована на території України, на якій не проводиться антитерористична операція та яка не є тимчасово окупованою, а тому їй у період з листопада 2014 року до червня 2016 року була надмірно виплачена грошова допомога на суму 7 966,45 грн.

Відповідач не відреагувала на повідомлення від 26 жовтня 2016 року № 08-00-019-54167 про повернення незаконно отриманих коштів.

Позивач просив суд стягнути надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на житлово-комунальні послуги в розмірі 7 966,45 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки відповідач не має фактичного володіння річчю - квартирою в м. Черкаси, що належить їй відповідно до договору довічного утримання, тому зазначення нею у заяві за період з 20 жовтня 2014 року до 19 квітня 2015 року інформації про відсутність у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, не є повідомленням недостовірної інформації. У стягненні коштів за період з 04 червня 2015 року до 06 червня 2016 року суд відмовив з тих підстав, що саме державним органом були допущенні порушення, оскільки відповідачу були надані бланки, які змінені не були і містили графу про необхідність повідомлення інформації про наявність у володінні житлового приміщення, а не у власності, як зазначено у пункті 6 Порядку № 505.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що законних підстав для виплати відповідачу грошової допомоги не було, оскільки при поданні заяви для призначення щомісячної адресної допомоги відповідач надала недостовірну інформацію, а отже її дії були недобросовісними. Статті 1212, 1213 та 1215 ЦК України не містять вимог про стягнення безпідставно набутого майна, а лише повернення або відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Ця вимога, «про повернення» майна, носить самостійний характер, оскільки загальні положення про зобов'язання не містять норм, які передбачають необхідність повернення виконаного. Стягнення може бути наслідком невиконання, а не способом виконання, визначеним у статтях 1212, 1213 ЦК України. Крім того, позивач самостійно визначив юридичну природу спірних коштів, як надміру виплачених, що позбавляє можливості суд вийти за межі позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Департамент просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що пунктом 11 Порядку № 505 передбачено підстави, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, а саме подання документів з недостовірними відомостями. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_3 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в базі даних переміщених осіб Департаменту.

20 жовтня 2014 року відповідач звернулася до Департаменту про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, подавши відповідну заяву та вказуючи про відсутність у неї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасова окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення (правобережне) Департаменту від 23 жовтня 2014 року їй була призначена допомога з 20 жовтня 2014 року до 19 квітня 2015 року.

З аналогічними заявами відповідач зверталася 04 червня та 07 грудня 2015 року, вказуючи у графі «інформація щодо наявності у членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасова окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції» його відсутність.

ОСОБА_3 відповідно до рішень Управління соціального захисту населення (правобережне) Департаменту від 09 червня та 08 грудня 2015 року була призначена грошова допомога з 04 червня до 03 грудня 2015 року та з 07 грудня 2015 року до 06 червня 2016 року відповідно. У цілому грошова допомога виплачена в сумі 7 966,45 грн.

При здійсненні Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету, зокрема на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг у Департаментів соціальної політики Вінницької міської ради, встановлено, що за ОСОБА_3 (ОСОБА_3) з 04 січня 2006 року зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що розташована на території України, на якій не проводиться антитерористична операція та яка не є тимчасово окупованою (інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 серпня 2016 року). Ця квартира належить відповідачу на підставі договору довічного утримання від 07 грудня 2005 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком № 505.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Порядку № 505 надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у розмірі: для працездатних осіб 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505 вирішується уповноваженим органом, який зобов'язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.

Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов'язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 505 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що законодавець визначив статус житла, за умови набуття якого, особа втрачає право на отримання допомоги, передбаченої Порядком № 505.

Питання щодо повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що посилання на пункт 11 Порядку № 505 є безпідставним, оскільки цей пункт передбачає порядок повернення/стягнення надміру виплаченої грошової допомоги, яка була виплачена уповноваженим органом після зміни в особи обставин, які впливають на її призначення, а після призначення ОСОБА_3 грошової допомоги обставини, які впливають на її призначення, у неї не змінювались, а отже сума в розмірі 7 966,45 грн не є надміру виплаченою; пунктом 12 Порядку № 505 передбачено, що єдиним наслідком виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації є припинення з наступного місяця цієї виплати, а тому підстав для стягнення надмірно виплачених коштів на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку № 505 немає.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що статті 1212, 1213 та 1215 ЦК України не містять вимог про стягнення безпідставно набутого майна, а лише повернення або відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Ця вимога, «про повернення» майна, носить самостійний характер, оскільки загальні положення про зобов'язання не містять норм, які передбачають необхідність повернення виконаного. Стягнення може бути наслідком невиконання, а не способом виконання, визначеним у статтях 1212, 1213 ЦК України.

Зазначені висновки суду апеляційної інстанції є помилковими та свідчать про неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що пункт 6 Постанови № 505 набув змін, однак бланки заяв, які надавались відповідачу для оформлення відповідного звернення 04 червня та 07 грудня 2015 року, змінені не були і містили графу про необхідність повідомлення інформації про наявність у володінні житлового приміщення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не приведення державним органом форми бланку в цій частині у відповідність до вимог постанови не можна розглядати як протиправність дій відповідача щодо ненадання інформації, яка не вимагалася.

Встановивши, що саме державним органом були допущенні порушення, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10 травня 2017 року скасувати.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик