печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про заборону використання житлового приміщення ( квартири) не за призначенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про заборону використання житлового приміщення ( квартири) не за призначенням Свої вимоги обґрунтувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_5 , а відповідачка власником квартири 32 . Однак не використовує належну їй квартиру за цільовим призначенням. Починаючи з серпня 2017р. використовує квартиру як офісне приміщення для ведення своєї господарської діяльності. Позивач просить заборонити відповідачу використовувати квартиру АДРЕСА_4 в якості офісного приміщення для здійснення господарської діяльності. . Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав відзив.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 25.12.2012 року .

Відповідачка ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_4 .

Згідно ст. 24 ЖК України, для експлуатації державного громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність здійснюється на основі господарського розрахунку. ЖЕО забезпечують схоронність житлового фонду і належить до його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку при домової території.

Будинок АДРЕСА_6 перебуває на балансі ТОВ «Житло - Сервіс».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувачі будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунок коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.154 ЖК України виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир) , що належать громадянам. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно частини ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Відновлення становища, яке існувало до порушення як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів.

Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України та п. 5 ст. 319 ЦК України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Тобто, закон зобов`язує використовувати власність такими способами, при яких не будуть порушуватись права інших осіб співвласників в тому числі.

Позивачка не надала доказів, які саме її інтереси порушені.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не надано доказів щодо порушення прав та інтересів, тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. 319, 383 ЦК України, ст. 24, 154 ЖК України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про заборону використання житлового приміщення ( квартири) не за призначенням.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Дата складання повного тексту рішення 2.01.2020р.

Суддя Остапчук Т.В.