Справа №2-3288/08
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі - Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця, де зазначив, що відносно нього відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3288, виданого 16.05.2008 року Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів.

Аліменти сплачувались безпосередньо їх отримувачу, в березні 2018 року державним виконавцем Пулинського РВ ДВС ГТУЮ повідомлено про наявну заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2018 року в сумі 34 630,47 грн.

В подальшому до відома боржника доводились заборгованості в розмірі 75 570,01 грн., 80 239,40 грн., які значно перевищують наведену, та, у зв»язку з незначним проміжком часу можливого донарахування, на думку заявника, не відповідають дійсним як вірно обрахованим.

Заявник просить визнати дії державного виконавця з визначення суми заборгованості неправомірними, визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості, зобов»язати здійснити перерахунок заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження.

В судовому засіданні заявником скаргу підтримано та вказано на те, що положення вимог ст. 195 СК України, яка вказує на необхідність обрахунку заборгованості при сплаті аліментів виходячи з середньої заробітної плати, слід застосовувати після набрання чинності відповідної редакції закону.

Державний виконавець Пулинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 в судовому засіданні зауважив, що дійсно, при здійсненні розрахунку він керувався рівнем середньої заробітної плати у відповідній місцевості. Розрахунок на суму 34 630,47 грн. є невірним, оскільки не враховував такі показники. Зміна розміру заборгованості з суми 80 239,40 до рівня 75 570,01 грн. пов»язано із поданням боржником підтверджуючих документів про сплату аліментів.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного висновку.

В провадженні Пулинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3288, виданого 16.05.2008 року Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, починаючи з 25.02.2008 року до повноліття дитини, тобто 06.06.2025 року.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, зокрема: станом на 01.03.2018 року в сумі 34 630,47 грн., станом на 29.10.2018 року 80 239,40 грн., станом на 29.10.2018 року 75 570,01 грн., станом на 10.01.2019 року 78 282,71 грн.

Приймаючи до уваги, що залежно від предмета та суті вимог заява у спорі щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів може розглядатися як у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, так і у позовному провадженні, суд, з огляду на викладені обставини за скаргою та зміст пред»явлених вимог про визнання неправомірними дій та зобов»язання до вчинення дій, вважає необхідним з»ясувати питання відповідності вимогам чинного законодавства порядку розрахунку заборгованості, застосованого державним виконавцем у відповідному провадженні.

Вимога про скасування заборгованості не відповідає способам захисту порушеного або невизначного права, до задоволення не підлягає. Так, відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Суд звертає увагу, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 71 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства (ст. 195 СК України), а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Питання визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), врегульовано положеннями ст. 195 СК України, яка зазнавала змін Законами України № 2677-VI від 04.11.2010, № 1404-VIII від 02.06.2016; № 2037-VIII від 17.05.2017.

Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України в редакції до встановлених Законом України від 04.11.2010 року змін, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

В редакції Закону України від 04.11.2010 року частина даної норми вказує, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної працівника для даної місцевості.

Аналогічним було викладення даної норми і в подальшому до внесення змін Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017. Згідно з ч.2 ст. 195 СК України в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Закон України № 2677-VI від 04.11.2010 набрав чинності 08.03.2011 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В судовому засіданні державний виконавець пояснив, що здійснення обрахунку заборгованості від 01.03.2018 року відбувалось з мінімальної заробітної плати. Інші розрахунки виконувались на підставі даних про середню заробітну плату у відповідні місцевості.

За таких обставин, суд приходить до висновку про невідповідність дій державного виконавця вимогам чинного на час виникнення заборгованості законодавства щодо порядку її обрахунку.

У період до 07.03.2011 року (включно) державним виконавцем помилково застосовано показник середньої заробітної плати у відповідній місцевості, оскільки положення ч.3 ст. 195 СК України до вищевказаних змін передбачали необхідність врахування середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Державним виконавцем не було з»ясовано освіта, спеціальність боржника, а також не отримано інформацію з державної служби статистики про середню заробітну плату працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним зобов»язати державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 по виконавчому листу від 08.08.2008 року з урахуванням в період з 25.02.2008 року (дата звернення до суду із позовом) по 07.03.2011 року рівня середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника.

З приводу зауважень заявника з приводу наявності декількох розрахунків, суд вважає необхідним зазначити, що за кожним з них державним виконавцем приймались до уваги надані боржником відомості про виплату заборгованості. Різний показник заборгованості станом на один день не може вважатись помилковим (без врахування вищевказаного висновку про необхідність застосування державним виконавцем вимог про дію Закону у часі), а свідчить про прийняття до уваги підтверджуючих відомостей про сплату боржником заборгованості.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 447 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пулинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 при здійсненні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 по виконавчому листу від 08.08.2008 року в частині не врахування в період з 16.05.2008 року по 07.03.2011 року середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника.

Зобов»язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пулинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 по виконавчому листу від 08.08.2008 року з урахуванням в період з 16.05.2008 року по 07.03.2011 року рівня середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира може бути подано апеляційну скаргу протягом п»ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде виготовлено 19.02.2019 року

Суддя: Д.М.Лєдньов