07.02.2019 Справа № 363/1469/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що перебуває у спільній частковій власності,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, й уточнивши позовні вимоги, посилалась на те, що з відповідачем не досягнуто згоди про поділ спільного житлового будинку, а тому порушує питання про виділення їй в натурі Ѕ частину будинку № 14 по вулиці Садова в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та одночасно зазначила, що позов підтримає і просить його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок № 14 по вулиці Садова в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області належить сторонам на праві спільної часткової власності на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області 17.05.2007 року про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності по Ѕ частину за кожним в порядку спадкування.

Згідно вказаного рішення суду, спірний житловий будинок з прибудовами складається з наступних приміщень:

- коридора 1-1 площею 8,0 кв.м.,

- 1-2 житлової кімнати, житловою площею 10,9 кв.м.,

- 1-3 житлової кімнати, житловою площею 15,5 кв.м.,

- 1-4 житлової кімнати, житловою площею 27,1 кв.м.,

- 1-5 житлової кімнати, житловою площею 19,2 кв.м.,

- 1-6 кухні, площею 15,4 кв.м.,

- 1-7 ванної, площею 5,5 кв.м.,

- 1-8 передпокою, площею 15,1 кв.м.,

- IV веранди, площею 7,4 кв.м.

Загальна площа, якою самовільно збільшена на 11,8 кв.м., а житлова зменшена 0,2 кв.м. Всього по житловому будинку загальна площа становить 124,1 кв.м., а житлова площа 72,7 кв.м. Господарські прибудови складалися з приміщення погребу «Б», сараю «В», навісу «З», вбиральні «Е», сараю «Ж» имощення «1», огорожі № 1-5, погребу «Й», гаража «І» та літнього душу «Ї».

28.01.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про порядок користування зазначеним житловим будинком, який зареєстровано в реєстрі за № 2-184 при цьому у користування ОСОБА_2 перейшла частин спірного будинку, що складається з: 1-4 житлової кімнати, житловою площею 27,1 кв.м., 1-5 житлової кімнати, житловою площею 19,2 кв.м. та Ѕ частини огорожі 1-5. Одночасно ОСОБА_1 перейшла частина вказаного будинку, що складається з: 1-1 коридора, площею 8,0 кв. м., 1-2 житлової кімнати, житловою площею 10,9 кв.м., 1-3 житлової кімнати, житловою площею 15,5 кв.м., 1-6 кухні, площею 15,4 кв.м., 1-7 ванної, площею 5,5 кв.м., 1-8 передпокою, площею 15,1 кв.м., IV веранди, площею 7,4 кв.м., а також надвірні будівлі, а саме погріб «Б», три сараї «В, Д, Ж», літню кухню «Г», дві убиральні «Е,И», навіс «З», площадку «1», Ѕ частину огорожі 1-5.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № ЕС-1727-1-1079.18 від 07.08.2018 року встановлено, що фактично житловий будинок є готовим для проживання відокремленими квартирами із самостійними виходами, інженерними системами та встановленим порядком користування.

Разом з тим, висновком експерта встановлено, що ОСОБА_2 у 2010 році на своїй половині будинку, здійснено самовільне будівництво наступних будівель: прибудови «а5», гаража «І», літнього душу вбиральні «Ї» та відповідно приміщень, що знаходяться в прибудові літ. «а5», а саме: 2-1 коридор, площею 16,6 кв.м., 2-2 приміщення 16,6 кв.м. та 2-3 приміщення 9,8 кв.м.

Вказані обставини у своїй заяві підтвердив ОСОБА_2

Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Оскільки добудови зроблені ОСОБА_2 за власні кошти, їх існування жодним чином не порушує права ОСОБА_1Д та остання у своєму позові не заявляє вимог щодо їх поділу, то за таких умов, в розумінні вимог ст. 357 ЦК України, самовільно побудовані ОСОБА_2 будівлі не підлягають виділу й інтересів позивача не стосуються.

З урахуванням викладеного виділ в натурі спірного житлового будинку, необхідно здійснювати без урахування самовільно збудованих прибудов іншого співвласника.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до ч. 2 і 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом статей 356, 364 і 367 ЦК України майно, що є в спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками, кожен з яких має право на виділ в натурі частки зі спільного майна або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України, коли подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно статей 183, 364, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Згідно ч. 1, 2 і 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно розяснень даних у п.п. 6, 7 ППВСУ № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», поділ жилого будинку можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Суд погоджується з висновками судової будівельно-технічної експертизи № ЕС-1727-1-1079.18 від 07.08.2018 про те, що між позивачем та відповідачем на протязі тривалого часу узгодився порядок користування будинком, який на момент проведення експертизи переобладнано на дві відокремлені квартири, що мають відокремлені інженерні системи. Власниками квартир відокремлені частини двору, який поділено між собою огорожею та мають відокремлені частини благоустрою.

За таких умов, згідно висновку експерта, виділ в натурі (розподіл) Ѕ частини будинку, яка на дату огляду є відокремленою квартирою № 1, що знаходиться у користуванні ОСОБА_1 та складається з: 1-1 коридора, площею 8,0 кв. м., 1-2 житлової кімнати, житловою площею 10,9 кв.м., 1-3 житлової кімнати, житловою площею 15,5 кв.м., 1-6 кухні, площею 15,4 кв.м., 1-7 ванної, площею 5,5 кв.м., 1-8 передпокою, площею 15,1 кв.м., IV веранди, площею 7,4 кв.м., а також надвірні будівлі, а саме погріб «Б», три сараї «В, Д, Ж», літню кухню «Г», дві убиральні «Е,И», навіс «З», площадку «1», Ѕ частину огорожі є можливим та відповідає вимогам будівельних норм.

Також, згідно висновку експерта, виділ в натурі (розподіл) Ѕ частини будинку, яка на дату огляду є відокремленою квартирою № 2, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 та складається з: 1-4 житлової кімнати, житловою площею 27,1 кв.м., 1-5 житлової кімнати, житловою площею 19,2 кв.м. та Ѕ частини огорожі 1-5, є технічно можливим та відповідає вимогам будівельних норм.

З урахуванням викладеного, виділ частки майна, де є лише 2 співвласника передбачає встановлення можливості його розподілу, відповідно розподіл житлового будинку № 14, що знаходиться по вул. Садова в с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у варіанті порядку користування, що склався між ними також є технічно можливим.

Такий варіант поділу є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін у праві спільної власності та є найбільш збалансованим при визначенні часток по площі домоволодіння, відповідає фактичному порядку користування спірним будинком та надвірними спорудами, з чим погодилися сторони.

Згідно вимог ч. 2 ст. 367 ЦК України спільна часткова власність внаслідок такого поділу припиняється і сторони стають власниками самостійних обєктів права власності двох окремих житлових будинків.

Таким чином позов є обґрунтованим, який визнано відповідачем у повному обсязі, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі Ѕ частину будинку № 14 по вулиці Садова в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області відокремлену квартиру № 1, яка складається з 1-1 коридора, площею 8,0 кв. м., 1-2 житлової кімнати, житловою площею 10,9 кв.м., 1-3 житлової кімнати, житловою площею 15,5 кв.м., 1-6 кухні, площею 15,4 кв.м., 1-7 ванної, площею 5,5 кв.м., 1-8 передпокою, площею 15,1 кв.м., IV веранди, площею 7,4 кв.м., а також надвірні будівлі, а саме погріб «Б», три сараї «В, Д, Ж», літню кухню «Г», дві убиральні «Е,И», навіс «З», площадку «1», Ѕ частину огорожі.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП-).

Суддя