ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/830/19 Справа № 212/8891/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в якому просила розділити спільне сумісне з ОСОБА_1 майно грошові кошти , отримані відповідачем при продажі спільного сумісного майна - автомобіля марки автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля у сумі 47850 гривень.

Позов мотивований тим, що вони з відповідачем ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу відповідач по кредитному договору, укладеному в 2008 році за її згодою між після укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ВАТ « Укрсиббанк» для придбання автомобіля для потреб сім`ї, отримали кредит і на отриманні кошти придбали автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3». Вказаний автомобіль став предметом застави до моменту повного розрахунку з ПАТ « Укрсиббанк» по кредитному договору.

До березня 2014 року вони з відповідачем частково погасили оформлений на його ім`я кредит, сплативши банку близько 120 000 грн. Після розпаду сім`ї вона неодноразово пропонувала ОСОБА_1 сплатити їй половину коштів виплачених ними під час проживання в шлюбі в рахунок погашення Кредитного договору, оскільки кошти були їх спільним бюджетом, але не бажаючи їх повернути ОСОБА_1 11 квітня 2014 року продав належний їх сім`ї автомобіль, від продажу отримав 95700 грн. Розділити отримані кошти добровільно він відмовився, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року позов задоволено. Проведено поділ спільного сумісного майна подружжя між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 від продажу автомобіля марки «Міцубісі Ланцер Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частини грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля марки «Міцубісі Ланцер Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 47 850 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що спірний автомобіль придбано під час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому грошові кошти, отримані від реалізації цього майна, також підлягають поділу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у квітні 2014 року відповідач продав спірний автомобіль, що свідчить про повне та дострокове погашення кредитної заборгованості по кредитно-заставних зобов`язаннях. Шлюбні відносини між сторонами припинені у березні 2014 року, кредитний договір укладено терміном до 07 липня 2015 року. Відповідачем самостійно кредитні зобов`язання виконані у квітні 2014 року після припинення шлюбних відносин. Враховуючи те, що продаж автомобіля вчинено під час зареєстрованого шлюбу, проте після припинення шлюбних відносин, позивачем не було надано доказів того, що такий продаж відбувся без її згоди та грошові кошти були використані не в інтересах сім`ї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1994 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року розірвано.

При розірванні шлюбу судом не було встановлено часу припинення шлюбних відносин.

Також, 08 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений кредитно-заставний договір, предметом якого є спірний автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також 08 липня 2008 року між ОСОБА_3 Та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір поруки, за умовами якого позивач поручилася солідарно відповідати по кредитних зобов`язаннях ОСОБА_1 перед банком.

Згідно довідки рахунку від 11 квітня 2014 року № 419062 автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» продано ОСОБА_4 за 95 700 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» був придбаний під час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому грошові кошти отримані від реалізації цього майна підлягають поділу.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Так, колегія суддів встановила, що шлюбні відносини між сторонами припинилися з липня 2013 року, даний факт встановлений рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 06 червня 2014 року у справі про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, матеріалами справи не встановлено та позивачем до суду не надано доказів того, в якому розмірі була сплачена заборгованість за кредитним договором, відповідно до якого був придбаний автомобіль, не надано доказів того, що спільно сплачені сторонами кошти були віднесені саме на погашення тіла кредиту, а не на сплату штрафних санкцій.

В обґрунтування свої позивних вимог, позивачка посилалась на те, що кредитні кошти за автомобіль у повному обсязі у шлюбі сплачені не були, також зазначено, що спільно сторони сплатили близько 120 000 грн., проте належних та допустимих доказів позивачем ані до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції надано не було.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

З огляду на вищевикладене колегія судді приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30 березня 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко