Справа № 151/616/18
Провадження № 22-ц/801/66/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуСправа № 151/616/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач ПАТ Банк «Траст»,

відповідач(особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк «Траст» на рішення Чечельницького районного суду від 09.10.2018 року, постановлене в складі судді Моцного В.С. в смт Чечельник Вінницької області, дата складення повного судового рішення невідома

в с т а н о в и в:

20.08.2018 року (за відбитком штемпеля на поштовому конверті) ПАТ Банк «Траст» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 144 734, 21 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 30.05.2016 року відповідач запропонував, а позивач погодився на надання споживчого кредиту в сумі 64 400 грн з кінцевим терміном повернення 30.05.2019 року зі сплатою щомісячних платежів в розмірі 3 741 грн., до складу яких входило тіло кредиту, проценти за його користування (12% річних) та комісія за супроводження кредиту (2,5% щомісячно від суми кредитування).Позичальник до грудня 2016 року виконував взяті на себе обов'язки та сплачував щомісячний платіж в розмірі 3 741 грн, однак, сплативши 20.01.2016 року обумовлену договором суму, перестав виконувати обов'язки по поверненню отриманих у кредит коштів. Станом на 25.07.2018 року склалася заборгованість в розмірі 144 734, 21 грн, яка складається з: 53 406,17 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 277, 78 грн - прострочені відсотки, 32 200 грн - комісія, 51 850,26 грн. - пеня.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 09.10.2018 року позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № R231.002-ЕУЛ.0077147 від 30.05.2016 року в розмірі 144 734 грн, вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач виконав взяті на себе обов'язки та надав відповідачеві грошові кошти в розмірі 64 400 грн, однак ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої обов'язки позичальника, розмір заборгованості доведений наданим позивачем розрахунком, а тому. Виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_3, 07.11.2018 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції невірно розглянув справу в порядку спрощеного провадження, не дав йому можливості надати свої докази та заперечення проти позову, що призвело до постановлення невірного рішення по справі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

-30.05.2016 року ПАТ БАНК "ТРАСТ" отримав від ОСОБА_3 пропозицію (оферту) про укладення договору № R231.002-ТЕК.0077147, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано оферту і відповідно до меморіального ордеру № Loan-87476 від 30.05.2016 року про перерахування коштів відповідачем 30.05.2016 року було отримано кредит у розмірі 64400,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитування, підписавши Заяву-Анкету Клієнта та Пам'ятку клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ» (а.с.6-7).

За умовами Договору, кредитні кошти підлягали поверненню до 30 травня 2019 року зі сплатою 12 % річних та 2,5 % щомісячної комісії за супроводження кредиту рівними щомісячними платежами в розмірі 3 742 гривні щомісячно, з яких 1 610 грн. - комісія, про що свідчить Додаток № 1 до Договору № R231.002-ТЕК.0077147, підписаний сторонами (а.с. 17).

Позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 25.07.2018 року заборгованість за договором №R231.002-ТЕК.0077147 від 30.05.2016 року складає 144 734 грн. 21 коп., з них: 53 406 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитним договором, 7 277 грн. 78 коп. - прострочені відсотки, 32 200 грн. 00 коп. - комісія, 51 850 грн. 26 коп. - пеня.

Між сторонами виник спір з приводу виконання умов кредитного договору та повернення грошових коштів, отриманих відповідачем як споживчий кредит.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк і одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В апеляційній скарзі відповідач посилається лише на помилковий розгляд судом першої інстанції справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, що не дало можливості йому надати свої заперечення проти позову. Таке твердження ОСОБА_3 не гуртується на нормах закону: судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі від 11.09.2018 року правомірно, з урахуванням ціни позову, було прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що відповідає положенням статей 190, 274 ЦПК України.

Посилання відповідача на те, що в день отримання судового повідомлення він був на роботі і дружина значно пізніше: 04.10.2018 року повідомила йому про те, що 09.10.2018 року відбудеться розгляд справи, не свідчить про порушення судом першої інстанції його прав та позбавлення можливості подати свої заперечення чи докази. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що відповідач надав заперечення, докази до суду, а його твердження, що він 09.10.2018 року з'явився в суд, однак головуючий суддя не прийняв його пояснень, нічим не підтверджено.

Частина 4 статті 267 ЦПК України надає суду апеляційної інстанції право вийти за межі доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час судового розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В цій справі апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, розглядаючи справу не звернув уваги на те, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються окрім норм цивільного Кодексу України, також і нормами спеціального щодо цих правовідносин закону, а саме нормами Закону України «Про захист прав споживачів», що призвело до невірного вирішення справи по суті.

Тому апеляційний суд, не зважаючи на безпідставність доводів апеляційної скарги, дійшов до висновку про необхідність виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 30.05.2016 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Як вбачається з пам'ятки клієнта (а.с.7), Умов відкриття та обслуговування поточного рахунку (а.с. 8-16), Додатку № 1 до Договору № R231.002-ТЕК.0077147, щомісячний платіж, яким мав здійснювати позичальник ОСОБА_3, становив 3 742 грн та складався з частини тіла кредиту та процентів, що в сукупності становило 2 132 грн., а також з комісії в розмірі 1610 гривень.

Згідно з частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У відповідності до положень частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власності ініціативи (абзац другий частини п'ять статті 216 ЦК України).

Отже, оскільки за умовами укладеного між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_3 договору встановлено обов'язок позичальника сплачувати протягом всього терміну кредитування комісію за супроводження Банком кредитної заборгованості Клієнта протягом всього строку дії Кредитного договору в розмірі 2,5 % від початкової суми кредиту(п.2.6 Заяви на отримання кредиту, пункти 5.7, 5.11 Пам'ятки клієнта , Розділ 1 Умов), така умова договору є нікчемною.

Таким чином, суд, застосовуючи наслідки недійсності нікчемної умови договору, приходить до висновку, що сплачені ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 11 270 гривень за період з червня 2016 року та по грудень 2016 року і зараховані як комісія банку, підлягають зарахуванню у рахунок інших обов'язкових платежів за договором.

За таких обставин апеляційний суд наводить власний розрахунок, виходячи з умов додатку № 1 до Договору №-№ R231.002-ТЕК.0077147 (а.с.17) та інформації про внесення грошових коштів позичальником, наданої в Розрахунку заборгованості позивачем (а.с.20):

№ Дата внеску (за графіком) Сума внеску (за графіком) Дата платежу Сума платежу, грн Переплата, грн Прострочена сума внеску Пеня

Капітал внеску (тіло кредиту), грнПроценти, грнТіло кредиту, грнПроценти, грн Загальна сума,на яку нараховується пеня (тіло+проценти з наростаючим підсумком) грнСтавка/в деньПеріод нарахування К-сть днів простроченняСума пені,грн
120.06.20161688,59443,4121.06.20163742,01610,0-- 0,3
220.07.20161515,17616,8320.07.20163742,03220,0-- 0,3
319.08.20161530,07601,9319.08.20163742,04830,0-- 0,3
420.09.20161505,99626,0120.09.20163742,06440,0-- 0,3
520.10.20161559,93572,0720.10.20163742,08050,0-- 0,3
621.11.20161538,16593,8421.11.20163790,09708,0-- 0,3
720.12.20161608,46523,5420.12.20163742,011318,0-- 0,3
820.01.20171587,79544,21- 9186,0 0,3
920.02.20171603,39528,61- 7054,0 0,3
1020.02.20171669,31462,69- 4922,0 0,3
1120.04.20171636,75495,25- 2790,0 0,3
1219.05.20171684,31447,69- 658,0 - 0,3
1320.06.20171655,71476,29- 1475,0- 0,3
1420.07.20171701,81430,19- 1701,81430,193607,00,325.07.17-21.08.1728302.99
1521.08.20171691,04440,96- 1691,04440,965739,00,322.08.17-20.09.1730516,51
1620.09.20171735,27396,73- 1735,27396,737871,00,321.09.17-20.10.1730708,39
1720.10.20171752,39379,61- 1752,39379,6110003,00,321.10.17-20.11.1731930,28
1820.,60374,40- 1757,60374,4012135,00,321.11.17-20.12.17301092,15
1920.12.20171787,01344,99- 1787,01344,9914267,00,321.12.17-19.01.18301284,03
2019.01.20181804,63327,37- 1804,63327,3716399,00,320.01.18-20.02.18321574,3
2120.02.20181801,80330,20- 1801,80330,2018531,00,321.02.18-20.03.18281556,6
2220.03.20181859,66272,34- 1859,66272,3420663,00,321.03.18-20.04.18311921,66
2320.04.20181849,43282,57- 1849,43282,5722795,00,321.04.18-21.05.18312116,59
2421.05.20181868,28263,72- 1868,28263,7224937,00,322.05.18-20.06.18302243,43
2520.06.20181895,21236,79- 1895,21236,7927059,00,321.06.18-20.07.18302435,31
2620.07.20181913,91218,09- 1913,91218,0929191,00,321.07.18-25.07.185437,86
2720.08.20181926,14205,86- 1926,14205,86 0,3
2820.09.20181945,77186,23- 1945,77186,23 0,3
2919.10.20181976,34155,66- 1976,34155,66 0,3
3020.11.20181981,03150,97- 1981,03150,97 0,3
3120.12.20182010,00122,00- 2010,00122,00 0,3
3221.01.20192023,02108,98- 2023,02108,98 0,3
3320.02.20192049,7882,22- 2049,7882,22 0,3
3420.03.20192074,1357,87- 2074,1357,87 0,3
3519.04.20192090,4641,54- 2090,4641,54 0,3
3630.05.20192121,6628,60- 2121,6628,60 0,3
ВСЬОГО64400,0012370,26 45 091,374 322,58 17 120,10

Отже, станом на 25.07.2018 року ( в межах заявлених позовних вимог) заборгованість за договором становить 66 534,05 грн та складається з: 45 091,37грн -тіло кредиту, 4 322,58 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 17120,10 грн - пеня за період з 25.07.2017 року по 25.07.2018 року.

Зважаючи на наведене, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ПАТ Банк «Траст» заборгованість за договором № R231.002-ЕУЛ.0077147 від 30.05.2016 року в розмірі 66 534,05 грн, з них: 45 091,37грн -тіло кредиту, 4 322,58 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 17120,10 грн - пеня за період з 25.07.2017 року по 25.07.2018 року

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків: ПАТ Банк «Траст» 2 171,01 грн. судового збору при зверненні до суду (платіжне доручення на а.с.3), відповідач ОСОБА_3 сплатив за подання апеляційної скарги 3 256,51 грн. судового збору (квитанції на а.с. 42, 50).. Враховуючи ціну позову 144 734,21 грн, те, що до задоволення підлягаєм сума в розмірі 66 534,05 грн, що становить 45,97 % від ціни позову ( 66 534,05 х 100 / 144 734,21), тому й розподіл судових витрат слід провести таким чином: з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ Банк «Траст» 45,97 % судових витрат, понесених позивачем, що становить 998,01 грн (2 171,01 х 45,97%), а з ПАТ Банк «Траст» підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 1 759, 49 грн (3 256,51 х 54,03%) понесених ним судових витрат, тобто пропорційно частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Таким чином, враховуючи положення частини 10 статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат, якою в даній справі є ПАТ Банк «Траст» повинна сплатити різницю ОСОБА_3, що становить 761 грн 48 к. ( 1759,49 - 998,01).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 09.10.2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Банк «Траст» () заборгованість за договором № R231.002-ЕУЛ.0077147 від 30.05.2016 року , яка склалася станом на 25.07.2018 року в розмірі 66 534 (шістдесят шість тисяч п'ятсот тридцять чотири) гривні 05 к., з яких: 45 091 (сорок п'ять тисяч нуль дев'яносто сім) гривень 37 к -тіло кредиту, 4 322 (чотири тисячі триста двадцять дві ) гривні 58 к. - заборгованість за простроченими процентами, 17 120 (сімнадцять тисяч сто двадцять) гривень 10 к. - пеня за період з 25.07.2017 року по 25.07.2018 року.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Банк «Траст» () на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) 761 (сімсот шістдесят одну) гривню 48 к. понесених ним судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис О. В. Ковальчук

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2019 року.