Справа № 664/2805/18
21 січня 2019 року Цюрупинський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Заславець Н.В. при секретарі Степанової С.К.
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування належним їй на праві власності житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позивач свої позовні вимоги вмотивувала тим, що вона є власником квартири №47 за вказаною адресою на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 17.11.1997 року. В даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є її сином. Більше п'яти років відповідач в даній квартирі не проживає, що можуть підтвердити свідки. У зв'язку реєстрацією відповідача у належній їй на праві власності квартирі, у неї виникли проблеми з оформленням субсидії, чим об'єктивно порушуються її права , к власника житла. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що відповідач є її рідним сином. З 2012 року після одруження і створення власної сім'ї він не проживає у її квартирі, переїхав жити до дружини в АДРЕСА_2 У квартирі проживають вона з чоловіком, і вони пенсіонери Добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою відповідач не бажає. Його реєстрація створює для неї перешкоди у оформлені субсидії на опалення. Ніяких договорів із сином, які б давали йому право бути зареєстрованим у її квартирі, вони не укладали. Тому просить суд задовольнити позов і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною їй квартирою.
Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток та публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявок до суду повідомлень не надав. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона є кумою позивача, у них дружні стосунки, постійно спілкуються. Відповідач є сином позивача, і їй відомо, що він з квартири виїхав добровільно, його речі в квартирі відсутні. Відповідач створив власну сім'ю, тому проживає окремо в м. Олешки. Їй відомо, що з батьками він не спілкується.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що знайома з позивачем та відповідачем, який є сином позивача. Дружить з позивачем близько тридцяти років, постійно буває до неї в гостях у її двокімнатній квартирі по вул. Польовій в м. Олешки. Відповідач з матір'ю не спілкується , в квартирі не проживає понад п'ять років, виїхав одразу після одруження у 2012 році, його речі в квартирі відсутні. Знає, що у відповідача є сім'я, і він проживає в м. Олешки, точної адреси проживання вона не знає.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 17.11.1997 року № 2003 (а.с.9). Відповідно до Акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 01.09.2018 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.01.2018 року в за вищевказаною адресою, фактично не проживає (а.с. 12). Відповідно до пояснень позивача, які підтверджено показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідач не проживає в належній позивачеві квартирі АДРЕСА_1 тривалий час, який перевищує строк понад рік, договір житлового найму між сторонами не укладався.
Наданий позивачем акт за підписом фізичних осіб, які не допитані судом, а акт від 01.09.2018 року про не проживання відповідача, який не зареєстровано у органі місцевого самоврядування і особи, які його підписали, не ідентифіковані, суд не приймає у якості належного і допустимого доказу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені позивачем у позовній заяві, зокрема факт реєстрації відповідача, який фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1, за місцем реєстрації, що створює для позивача перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй квартирі, в тому числі і у отриманні пільг у вигляді субсидії на опалення. Тому за таких обставин, суд вважає, що з метою захисту інтересів власника квартири, відповідача ОСОБА_2, який перестав бути членом сім'ї позивача з 2012 року, належить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, чим усунути для власника перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою за вказаною адресою. Тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.129, ст. 41 Конституції України, ст.ст.16,317,319,321,405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 223, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, належною на праві приватної власності ОСОБА_1.
Повний текст рішення буде виготовлено 25.01.2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.
На рішення позивачем протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2
Суддя: підпис Н.В. Заславець
Згідно з оригіналом.
Суддя Заславець Н.В.