РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/23206/18

Провадження № 22-ц/4815/541/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1,

Ухвала постановлена в м. Рівне Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

учасники справи: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася ОСОБА_3 зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57691018 від 15.11.2018 року, винесену державним виконавцем Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_4

В обґрунтування скарги посилається на те, що 15 листопада 2018 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_4 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №57691018 про зобовязання її знести самочинну добудову до будівлі кущового інформаційно-обчислювального центру на Фабричній, 6 в м. Рівне. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що стягувачем є Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. Проте, Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області не зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно державна реєстрація Управління, як юридичної особи не проведена. Тому, Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області не є особою в розумінні цивільного права, а отже не може бути стороною виконавчого провадження. На рахунок коду ЄДРПОУ стягувача, вказаного в постанові варто зазначити, що даний код не належить Управлінню архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. За даним кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована юридична особа, а саме держархбудінспекція, яка не була стороною в судовій справі, а отже і не може бути стягувачем у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищезазначене, а саме, що дана постанова винесена на користь стягувача, якого взагалі не існує, ні як юридичної, ні як фізичної особи, така постанова не могла бути прийнята до виконання, а тому підлягала поверненню.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, прийнятою із неправильним застосуванням норм матеріального права ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі вказує, що стягувачем є Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, проте, Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області не є юридичною особою та не зареєстроване в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

За наведеного вважає, що не маючи статусу юридичної особи, Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області не може бути ні позивачем у суді, ні стягувачем у виконавчому провадженні.

Вважає, що судом першої інстанції не правильно витлумачено норми Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, оскільки саме Держархбудінспекція є юридичною особою та здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи, а не самостійно територіальні органи.

Враховуючи викладене, просила скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2019 та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 в судове засідання підтримав подану апеляційну скаргу.

Державний виконавець Шпак О.М. в судове засідання не зявився, оскільки перебуває у відпустці. В поданому клопотанні керівник ДВС просив розглядати справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови від 15.11.2018 про відкриття виконавчого провадження №57691018 відповідають нормам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області знаходиться виконавче провадження № 57691018 з примусового виконання виконавчого листа № 569/4723/17, виданого 01 листопада 2018 року Рівненським міським судом про зобовязання ОСОБА_3 знести самочинну добудову до будівлі кущового інформаційно-обчислювального центру на Фабричній, 6 в м. Рівне.

15 листопада 2018 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_4 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

В поданій скарзі на дії державного виконавця та в апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на те, що стягувачем є Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, проте воно не зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно державна реєстрація Управління, як юридичної особи не проведена.

Колегія суддів вважає, що такі доводи скаржника не заслуговують на увагу. Судом першої інстанції була надана належна оцінка та спростування зазначеним твердженням скаржника, а саме було вказано на те, що Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області є територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Так, відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.

Отже, державний виконавець, отримавши виконавчий лист та вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, перевіряє, зокрема, його відповідність вимогам статті 4 Закону і у разі відсутності будь-якої із цих вимог може повернути виконавчий лист стягувачу.

Проте в даному випадку дії державного виконавця відповідали вимогам закону і він не мав підстав ревізувати судові рішення в справі на підставі, яких виданий виконавчий лист, зокрема щодо повноважень стягувача та виносити постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, а правомірно відкрив виконавче провадження.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невідємною частиною правосуддя.

У силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невідємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 № 6 передбачено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи державної виконавчої служби, суди повинні враховувати, що законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом „ Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання на всій території України (ч.5 ст.124 Конституції України, ст.18 ЦПК України). Примусове виконання судового рішення покладено на державну виконавчу службу і здійснюється відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 15.11.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57691018 відповідають нормам чинного законодавства, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_3, обґрунтовано відмовив.

Слід зазначити, що під час розгляду спору по суті та перегляду його в апеляційній інстанції (а.с.47-53) де було встановлено самочинність здійсненої ОСОБА_3 прибудови, її представники не ставили під сумніви цивільну процесуальну дієздатність Управління архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Коли у ОСОБА_3 відповідно доч.5 ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України виник обовязок виконувати рішення суду, то нею відповідно була подана касаційна скарга, в якій було поставлено під сумнів повноваження Управління ДАБІ, що в подальшому перейшло в мотивування скарги на дії державного виконавця.

Оскільки державний виконавець обґрунтовано відкрив виконавче провадження, то ініційована боржником процедура оскарження його дій є нічим іншим, як намаганням ухилитись від виконання рішення суду про знесення самочинної добудови.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанція, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_3 із ухваленими у справі судовими рішеннями.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 квітня 2019 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

ОСОБА_5