Провадження №2/369/319/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Головатюк В.В.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц Авто» про стягнення грошових коштів, повернення авансового платежу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц Авто» про стягнення грошових коштів, повернення авансового платежу та відшкодування моральної шкоди.

15 лютого 2019 року, через канцелярію суду, позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на грошові кошти в розмірі 87210 грн., що знаходяться на розрахунковому рахунку ТОВ «Бліц Авто», р/р 6932 в АКБ «Індустріалбанк» в м.Києві, МФО 313849, місцезнаходження вул. Кудрявська, буд. 5, офіс 5, м. Київ, 03134 у справі № 369/11887/18.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань, не уклав договір купівлі-продажу, від будь-яких пояснень та перемовин ухиляється, листи не отримує, тому така позиція відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про накладення арешту на грошові кошти відповідача не підлягає до задоволення, оскільки у поданій до суду заяві, позивач не надав доказів належності вказаних рахунків відповідачу, а також позивачем належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову, не надано жодних доказів та не обґрунтовано посилання позивача про те, що невжиття вказаного виду забезпечення позову утруднить чи зможе зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

А тому, з врахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для забезпечення позову, у звязку з чим приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц Авто» про стягнення грошових коштів, повернення авансового платежу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Пінкевич