Справа № 461/5090/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3145/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Фейір К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 19 травня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язквого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК.3069407, яким було забезпечено автомобіль «Dodge», д.р.н НОМЕР_1 .

28 жовтня 2017 року у м. Львові по вул.Архипенка,24 трапилась ДТП за участю автомобіля «Fiat Ducato» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля «Dodge», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

13 листопада 2017 року до Страхової компанії звернувся потерпілий із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору.

Страхова компанія на підставі страхового акту та розрахунку до нього здійснила виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 10538,20 гривень.

Відповідачка не повідомила позивача про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушила п.5 ст.21 Закону України «Про страхування» та п.33.1.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням зазначених обставин позивач, на підставі ст.ст.993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.33,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» суму страхового відшкодування у розмірі 10538,20 гривень та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року позов приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» (, р/р НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 10 538,20 грн. (десять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 20 копійок) та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн..

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що необґрунтована виплата страхового відшкодування може мати місце у разі, коли повідомлення страховика про страховий випадок призвело до неможливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розміру заподіяної шкоди.

Вказує, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було повідомлено про ДТП потерпілою особою, що дозволило страховику переконатися у тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин ДТП та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, що не свідчить про здійснення ним необґрунтованих виплат, а відтак заподіяної страховику шкоди.

Сам по собі факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел, не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача.

Також зазначає, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, вина відповідача встановлена рішенням суду, страховик визнав страховий випадок, добровільно сплативши страхове відшкодування.

На думку скаржника, доказів того, що страховик необґрунтовано здійснив страхову виплату на користь потерпілого внаслідок порушення відповідачем п.п. 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем по справі не подано.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи позов,суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором страхування, у встановленому законом порядку не повідомила позивача - ПрАТ «ПЗУ України» про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушила п.5 ст.21 Закону України «Про страхування» та п.33.1.4.ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для відшкодування шкоди в порядку регресу.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 19 травня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язквого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК.3069407, яким було забезпечено автомобіль «Dodge», д.р.н НОМЕР_1 .

28 жовтня 2017 року у м. Львові по вул.Архипенка,24 трапилась ДТП за участю автомобіля «Fiat Ducato» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля «Dodge», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Fiat Ducato» д.р.н. НОМЕР_2 .

Після ДТП потерпілий ОСОБА_4 звернувся 13 листопада 2017 року до Страхової компанії «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку у зв`язку із вказаною ДТП та пошкодженням його автомобіля.

Вказана подія ДТП була визнана страховим випадком .

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до звіту №SOS - 044 від 27 листопада 2017 року, здійсненого на замовлення СК «ПЗУ», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Fiat Ducato» д.р.н. НОМЕР_2 становить 11221,79 гривень (а.с.58-62).

У той же час, страхування Ї це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1. («г») пункту 38.1 статті 38 Закону).

Згідно з підпунктами 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону -МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Отже, передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП, надати страховику повідомлення про ДТП установлений законодавством із метою надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Зазначена норма вказує на право страховика щодо виплати регресної вимоги, а не необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу..

У справі яка переглядається встановлено, що факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному пор`ядку відшкодування збитків.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284 цс15, від 22 березня 2017 року у справі №6-2011 цс16, Верховного Суду у справі №642/2779/17-ц від 15 травня 2019 року.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Із урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Висновок суду першої інстанції на відсутність поважних причин неповідомлення відповідачем страховика про настання ДТП є помилковим, оскільки як зазначено вище обов`язок щодо повідомлення у триденний строк страховика про ДТП установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Так, у цій справі факт настання страхового випадку встановлений постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 листопада 2017 року, вартість майнового збитку, завданого відповідачем, визначено суб`єктом оціночної діяльності на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 20 листопада 2017 року та зазначено у звіті дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 27 листопада 2017 року. Про настання страхового випадку позивача у встановлений Законом строк повідомив потерпілий ОСОБА_3 , сама подія ДТП визнана позивачем страховим випадком, та ним добровільно сплачено страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи.

Таким чином, сам по собі факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності в останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел (у даному випадку про страховий випадок повідомив потерпілий ОСОБА_3 ), не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

З урахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 - 2910 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.