Справа № 466/900/19
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №466/900/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу

в с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа №466/900/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

14.02.2019 року ФОП ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_2 (79019, м. Львів, вул. Гайдамацька, 6.5, кв. 9, РНОКГІП НОМЕР_1) та знаходяться на банківських (карткових) рахунках, депозитних рахунках, банківських ячейках відкритих на його ім'я в банківських та депозитарних установах в межах заявленої ціни позову, до набрання законної сили рішенням суду у справі; накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (79019, м. Львів, вул. Гайдамацька, 6.5, кв. 9, РНОКПП НОМЕР_1) в межах заявленої ціни позову, до набрання законної сили рішенням суду у справі; заборонити ОСОБА_2 (79019, м. Львів, вул. Гайдамацька, 6.5, кв. 9, РНОКПП НОМЕР_1) чи будь-яким іншим особам відчужувати належне йому нерухоме майно, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, вносити зазначене майно до статутного (складеного) капіталу товариств (юридичних осіб) чи відчужувати його у будь-який інший спосіб, до набрання законної сили рішенням суду у справі; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження чи реєстрації права власності об'єктів нерухомого майна, які належать ОСОБА_2 (79019, м. Львів, вул. Гайдамацька, 6.5, кв. 9, РНОКПП НОМЕР_1), до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 151 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема того, що позивач на замовлення відповідача ОСОБА_2 з жовтня 2016 року по листопад 2018 року виконував роботи з будівництва спареного котеджу на дві сімї з навісом для автомобілів загальною площею 250 м2 в с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області та вартість виконаних робіт становить саме 3140000,00 гривень.

Також, всупереч постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», з позовної заяви неможливо встановити чи дійсно між сторонами виник спір, а також які правовідносини склалися у сторін та яким видом договорів, передбачених ЦК України, дані правовідносини закріплювались.

Крім того, суд відповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України, викликав особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, однак суду не надано жодних пояснень та доказів на підтвердження позовних вимог та вимог заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову подана передчасно, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150-153, ч. 2 ст. 247, 353 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №466/900/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_3