справа № 489/4526/19
провадження №2/489/2127/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 вересня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на тепрішній час Акціонерне товариство Комерціний баанк «ПриватБанк»» (далі - ПриватБанк) про примусове виконання публічного договору та визнання договору оренди недійсним

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовною заявою про зобов`язання відповідача виконати умови публічного договору, викладеного на офіційному веб-сайті PlanetEstate, та укласти з нею договір лізингу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на умовах аукціону від 25.08.2016 та визнати договір оренди квартири від 01.09.2017 та додаткову угоду до нього від 01.08.2018, укладені між ПриватБанком та ОСОБА_1 недійсним та зобов`язати відповідача врахувати сплачену на момент винесення рішення суду орендної плати в повному обсязі в рахунок погашення предмета лізингу за договором.

Одночасно, з поданням позовної заяви позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із встановленням заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії відносно вказаної однокімнатної квартири.

У заяві вказала, що відповідач вкотре намагається не виконувати взяті на себе зобов`язання зловживаючи своїм становищем власника спірної квартири чим порушує низку вимог законодавства в сфері банківської діяльності та прав позивача як споживача. 15.08.2019 відповідач безпідставно, незважаючи на своєчасне внесення позивачем орендної плати, в односторонньому порядку, в порушення вимог статей 821, 822 ЦК України, заявив про розірвання з позивачем договору оренди квартири від 01.09.2017 та надіслав акт здачі-приймання житлового приміщення для підписання. Розірвання договору зроблено з ціллю подальшої не законної реалізації квартири з публічних торгів, яку відповідач ще 25.08.2016 продав з аналогічного аукціону позивачу, отримавши за це комісій платежі, а відповідний договір не уклав.

Тому, з метою не порушення її прав в результаті передачі вказаної квартири іншим особам, а також наявністю в позивача обґрунтованої підстави побоюватися її право не буде відновлено відповідачем, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення, у разі ухвалення судом такого на її користь, що просить вжити заходів забезпечення позову до винесення рішення по цивільній справі.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Згідно частини 1 статі 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладені в заяві доводи позивача та наведені вимоги процесуального закону, суд вважає, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, а зазначені позивачкою підстави та вид забезпечення позову є спірними з пред`явленими вимогами, а обраний позивачкою вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача чи третіх осіб, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна однокімнатну квартиру загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності Приватному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», номер запису про право власності: 19618978, державна реєстрації власності зареєстрована 23.03.2017.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо однокімнатної квартири загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , до розгляду справи по суті.

Копії ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам для виконання.

На підставі частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Коваленко