Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 лютого 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, -

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з даним позовом посилаючись на те, що 05.01.2017 року в м. Ужгород по вул. Острівна, 15, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номерний знак «RPZ26453», здійснив наїзд на ворота, спричинивши тим самим матеріальну шкоду позивачу ОСОБА_1 ОСОБА_3, ставши учасником ДТП, самовільно залишив місце ДТП, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.3, п.12.1, 2.10 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124, 122-4 КупАП. Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..ст.124, 122-4 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження №281/07-17 від 01.08.2017 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень на воротах та хвіртці будинковолодіння по вул. Острівній, 15 в м. Ужгороді, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 05.01.2017 року біля будинковолодіння по вул. Острівній, 15 в м. Ужгороді, шляхом наїзду на ворота та хвіртку вказаного будинковолодіння транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номерний знак ОСОБА_4 «RPZ26453», становить 6687,35 грн. За проведення вказаного експертного дослідження позивачу був виставлений рахунок №280/1 від 25.07.2017 року на 5000,00 грн., який був оплачений 25.07.2017 року через ПриватБанк, код квитанції Р24А24А263484142А83636. Окрім того, зазначає, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що останній переніс значні фізичні та психологічні страждання, оскільки в добровільному порядку відповідач не відшкодовував завданий матеріальний збиток, жодного разу не звернувся до нього з пропозицією компенсувати понесені вчиненим ним ДТП збитки, а тому вимушений витрачати час на пошук експертів, юристів, що завдає йому незручності, не потрібні емоційні хвилювання.

Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 6687, 35 грн., моральну шкоду в розмірі 30000 грн., 10000 грн. витрат затрачених на експерта та на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу в його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3В в судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке було розміщено - 25.01.2019 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.01.2017 року в м. Ужгород по вул. Острівна, 15, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra», реєстраційний номерний знак «RPZ26453», здійснив наїзд на ворота, спричинивши тим самим матеріальну шкоду позивачу ОСОБА_1

ОСОБА_3, ставши учасником ДТП, самовільно залишив місце ДТП, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.3, п.12.1, 2.10 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124, 122-4 КупАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП України, провадження закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Встановлено, що ОСОБА_1, є власником житла, а саме будинку у м. Ужгород, вул. Острівна, 15, де він є зареєстрованим та проживає, що підтверджується правовстановлюючими документами: свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом та домовою книгою, де зафіксоване місце його реєстрації.

Згідно ст.1166 ЦК України, шкода заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі, якщо особа, яка заподіяла шкоду не доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Із ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє трансполярним засобом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «»Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно висновку експертного дослідження №281/07-17 від 01.08.2017 року вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень на воротах та хвіртці будинковолодіння по вул. Острівній, 15 в м. Ужгороді, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 05.01.2017 року біля будинковолодіння по вул. Острівній, 15 в м. Ужгороді, шляхом наїзду на ворота та хвіртку вказаного будинковолодіння транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номерний знак ОСОБА_4 «RPZ26453», становить 6687,35 грн.

Вартість вказаного експертного дослідження становить 5000 грн., що стверджується рахунком №280/1 від 25.07.2017 року, який був оплачений 25.07.2017 року через ПриватБанк, код квитанції Р24А24А263484142А83636.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що дії відповідача повязані із заподіянням позивачу шкоди знаходяться у безпосередньому причинному звязку із наслідками, що настали, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 6687,35 грн., є підставним, а тому підлягає до задоволення.

При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3 статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації , ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду N 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди » від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Суд враховує, що відповідач протягом тривалого часу не виконував домовленість щодо відшкодування щкоди, змусив позивача витрачати свій час на пошук експертів, юристів, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання.

Враховуючи те, що дії ОСОБА_3 знаходилися в причинному звязку з тим, що позивач зазнав моральних стражданнь за те, що налажне йому майно було пошкоджено, останній за захистом своїх прав вимушений був звернутися до суду, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді, а розмір шкоди в сумі 30 000 грн. з врахуванням фактичних обставин справи на думку суду є завищеним.

Поряд з цим, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені витрати, зокрема: витрати на залучення експерта в розмірі 5000 грн. (квитанції Р24А24А263484142А83636),витрати затрачені на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. (квитанція №) та судовий збір в розмірі 1000 грн. (квитанція № НОМЕР_1).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 206, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.3, 23, 1166, 1167, 1187, 1195, 1197 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальну шкоду в розмірі 6687,35 гривень (шість тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 35 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень (пять тисяч).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати затрачені на експерта в розмірі 5000 гривень (пять тисяч).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати затрачені на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень (пять тисяч).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1000 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 15.02.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5