Єдиний унікальний номер 243/7013/18 Номер провадження 22-ц/804/549/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Жданової В.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 243/7013/18 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року (суддя Мінаєв І.М.),

в с т а н о в и в :

27 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Скат-Центр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона 10 червня 2017 року була звільнена за згодою сторін з ТОВ «Скат-Центр», на момент звільнення відповідач мав заборгованість по заробітній платі перед нею у сумі 23488,84 грн. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 16.03.2018 р. з відповідача на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у зазначеній сумі, яка була виплачена їй 25.05.2018 р. Вважає, що оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати їй заборгованість по заробітній платі в день звільнення 10.06.2017 р., станом на 24.07.2018 р. з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 66797,52 грн. згідно наданого розрахунку. Просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 66797,52 грн.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.06.2017 р. до 25.05.2018 р. у сумі 62684 грн. 10 коп., з якої підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» судовий збір у розмірі 661,40 грн.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 76794,65 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, обчислено середньоденний заробіток за квітень 2017 року за травень 2017 року, в той час як в травні згідно довідки позивачка не працювала та не отримувала заробітну плату, а тому необхідно розраховувати за два останні відпрацьовані місяці березень та квітень відповідного до разрахункових листків, доданих до апеляційної скарги, що складає відповідно 15 та 16 відпрацьований днів та нарахована заробітна плата 4926,38 грн. та 4941,86 грн., середньоденний заробіток складає 318,65 грн, а тому стягненню підлягає 76794,65 грн.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином на сайті апеляційного суду.

Представник відповідача ТОВ «Скат-Центр» в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить лист про отримання судової повістки та неможливість прибути в судове засідання, при цьому клопотання про відкладення розгляду справи представником відповідача не заявлене.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 16 травня 2013 року працювала охоронником в управлінні у ТОВ «Скат-Центр» (а.с.5-6).

Наказом ТОВ «Скат-Центр» №658/1 від 09 червня 2017 року ОСОБА_1 звільнено 10 червня 2017 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2018 року з ТОВ «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі за січень 2017 року у сумі 5029,86 грн., за лютий 2017 року у сумі 5029,86 грн., за березень 2017 року у сумі 4926,38 грн., за квітень 2017 року у сумі 4941,86 грн., за червень 2017 року у сумі 4117,88 грн., всього в сумі 23488,84 грн. Рішення набрало законної сили 17 квітня 2018 року (а.с.8-10).

Відповідно до відомостей Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 04 червня 2018 року у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ перебувало виконавче провадження № 56372948 з примусового виконання виконавчого листа Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 2/243/942/2018 від 24 квітня 2018 року про стягнення з ТОВ «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 23488,84 грн. У ході проведення виконавчих дій 25 травня 2018 року грошові кошти у сумі 23488,84 грн. перераховано стягувачу платіжним дорученням №12872 (а.с.12).

Листом Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві від 08 червня 2018 року Голосіївський РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 25 травня 2018 року здійснив перерахування заборгованості по заробітній платі у розмірі 23488,84 грн. на користь ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.13).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення статті 116 КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з належних до сплати сум на момент звільнення з позивачкою не провело, тому непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок з позивачкою було проведено 25 травня 2018 року. Оскільки звільнення позивачки відбулося 10 червня 2017 року, в основу розрахунку середнього заробітку мають бути покладені відомості про заробітну плату позивачки за травень та квітень 2017 року. Судом розраховано середній заробіток, виходячи з середньоденного заробітку позивача, який складає: 4941,86 грн. (заробітна плата за квітень 2017 року) + 0,00 грн. (заробітна плата за травень 2017 року) : 19 (кількість робочих днів у квітні 2017 року) = 260,10 грн. За період з 11 червня 2017 року до 25 травня 2018 року кількість робочих днів складає 241 день, відповідно середній заробіток складає 241 робочий день х 260,10 грн. = 62684,10 грн.

Апеляційний суд частково не погоджується із такими висновками.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Установивши при розгляді справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що у день звільнення всі належні звільненому працівникові суми виплачені не були та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку, однак допустив помилку в його обрахуванні щодо розміру та періоду.

Згідно з індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України заробітна плата ОСОБА_1 становила за березень 2017 року - 4926,38 грн., за квітень 2017 року - 4941,86 грн., за травень 2017 року - 00 грн. (без врахування утримання податків та інших обов'язкових платежів) (а.с.7).

З наданих до апеляційної скарги позивачкою розрахункових листків вбачається, шо ОСОБА_1 працювала в березні 2017 року 15 робочих днів та їй нараховано заробітну плату в сумі 4926,38 грн. в квітні 2017 року - 16 робочих днів та їй нарахована заробітна в сумі 4941,86 грн. (а.с.56).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно із абзацом 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати якщо протягом двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Але судом першої інстанції в порушення вимог абзацом 4 пункту 2 вказаного Порядку обчислено середню заробітну з врахуванням останніх 2 календарних місяців роботи, що передували звільненню, тобто за травень та квітень 2017 року, в той час як в травні 2017 року позивачка не працювала та не отримувала заробітну плату.

А тому відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати у зв'язку з тим, що позивачка в травні 2017 року не працювала, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, тобто за березень та квітень 2017 року; березень - 4926,38 грн. + квітень - 4941,86 грн. = 9868,24 грн. : 2 = 4934,12 грн. середньомісячна заробітна плата.

За змістом пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З розрахункових листків вбачається, шо ОСОБА_1 працювала в березні 2017 року 15 робочих днів та в квітні 2017 року - 16 робочих днів (а.с.56), а тому середньоденна заробітна плата складає: 9868,24 грн. (заробітна плата за березень та квітень) : (15 +16 робочих днів) = 318,33 грн.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 червня 2017 року по 25 травня 2018 року складає: 240 робочих днів за вказаний період х 318,33 грн. середньоденна заробітна плата = 76399,20 грн.

Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги і не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині розміру стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Оскільки суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 62684,10 грн. через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, ураховуючи вимоги статті 4 Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 763,99 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 червня 2017 року по 25 травня 2018 року в сумі 76399 (сімдесят шість триста дев'яносто дев'ять) грн. 20 коп., з якої підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь держави судовий збір в сумі 763 грн. 99 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

В.С. Жданова

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна