Справа №333/4996/18
Провадження №2/333/267/19
рішення

Іменем України

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Запорізької міської ради, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права забудовника в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права забудовника в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що 25 червня 2017 року померла його сестра ОСОБА_4. Інших спадкоємців після померлої, крім нього не має. У встановлений законом строк, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (колишня назва Ударна), буд. 21 та земельна ділянка, площею 508 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, закріплена за житловим будинком рішенням виконкому Запорізької міської ради № 724 від 15.10.1953 року. На підставі договору купівлі-продажу від 09.09.1982 року ОСОБА_4 стала власником житлового будинку № літ. «А», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (колишня назва Ударна), буд. 21.

У подальшому, ОСОБА_4 було надано дозвіл на знесення придбаного житлового будинку літ. «А» для будівництва нового житлового будинку на земельній ділянці, площею 508 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, а головним архітектором м. Запоріжжя було узгоджено проект нового житлового будинку.

У 1990 році будинок було знесено і у відповідності до проекту збудований новий житловий будинок, який позначено літерою «И», що підтверджено технічним паспортом ТОВ ЗМБТІ. Проте, цей будинок не було здано в експлуатацію і не зареєстровано у встановленому законом порядку та свідоцтво про право власності не отримано.

08.06.2018 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право забудовника житлового будинку літ. «И», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (Ударна), буд. 21, на земельній ділянці площею 508 м2, закріпленою рішенням виконкому Запорізької міської ради № 724 від 15.10.1953 року, який належав ОСОБА_4, померлій 25 червня 2017 року.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17.10.2018 року до суду від представника територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять у позові відмовити, у звязку з тим, що у позивача відсутня проектна документація на будинок.

17.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримував, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що його сестра купила будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (колишня назва Ударна), буд. 21 у 1982 році, отримала дозвіл на знесення старого будинку і відповідно до узгодженого проекту, приблизно у 1990 році, побудувала будинок, проте не здала його в експлуатацію і не зареєструвала, тому і не отримала свідоцтво про власності. В 2017 році сестра померла, він є єдиним спадкоємцем після її смерті, але оформити спадщину не може, так як відсутні на нього правовстановлюючі документи. Зміг замовити лише технічний паспорт, який було виготовлено 26.03.2018 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити. Вважає, що відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 право забудовника в порядку спадкування за законом, так як будинок було побудовано у 1990 році, тобто будівництво завершене. Згідно листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" визнати право забудовника у порядку спадкування на завершене будівництво неможливо. Тому, представник відповідача вважала, що ОСОБА_1 повинен був звертатися до суду із позовом про визнання права власності на будівельні матеріали, з яких збудований будинок.

Від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25 червня 2017 року померла сестра позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ЖС №394270, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 26.06.2017, актовий запис № 4294 (а.с. 7).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (колишня назва Ударна), буд. 21 та земельні ділянка, площею 508 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, закріплена за житловим будинком рішенням виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих м. Запоріжжя № 724 від 15.10.1953 року, протокол № 46 (а.с. 18-26).

На підставі договору купівлі-продажу від 09.09.1982 року ОСОБА_4 стала власником житлового будинку № літ. «А», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (колишня назва Ударна), буд. 21 (а.с. 16-17).

11.05.1989 року ОСОБА_4 рішенням № 131/3 виконкому Комунарсткої районної ради народних депутатів було надано дозвіл на знесення придбаного житлового будинку літ. «А» для будівництва нового житлового будинку на земельній ділянці площею 508 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (а.с. 27).

Головним архітектором м. Запоріжжя ОСОБА_4 було узгоджено проект нового житлового будинку (а.с. 28-31).

Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ЗМБТІ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова, буд. 21 знаходиться житловий будинок літ. «И», який побудовано у 1990 році, але не здано в експлуатацію. Технічний паспорт виготовлено 26.03.2018 року на замовлення ОСОБА_1 (а.с. 10-14).

З технічної документації вбачається, що померла ОСОБА_4 є забудовником житлового будинку під літ. «И», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ударна, буд. 21 (а.с. 28-31).

Згідно розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 275 від 19.05.2016 року вулиця Ударна в м. Запоріжжі перейменована на вулицю Любисткова.

08.06.2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 позивачу постановою за № 370/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ударна, буд. 21, оскільки не надано належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності, оскільки ОСОБА_4 не здала житловий будинок в експлуатацію та не зареєструвала в передбаченому порядку і не отримала свідоцтво про право власності на нього.

Статтею 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту такої реєстрації.

Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Як роз"яснено в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Покійна ОСОБА_4 завершила будівництво житлового будинку, але не здала його в експлуатацію та не отримала свідоцтва про право власності на нього, а отже не набула права власності на новозбудований обєкт нерухомості. Разом з тим, як забудовник, вона мала право вчиняти ці дії, а тому такі її права входять до складу спадщини, як такі що нерозривно повязані з особою спадкодавця і можуть спадкуватися.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектyрно -будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе, тому необхідно визнавати за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Судом було витребувано у приватного нотаріуса ОСОБА_3 копію спадкової справи після померлої ОСОБА_4 Відповідно до матеріалів вказаної справи позивач є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 (а.с. 57-81).

Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (Ударна), буд. 21, побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, на підставі належних дозвільних документів, але після закінчення будівництва не був зданий в експлуатацію, суд вважає, що до позивача як спадкоємця переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

Таким чином, враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 331, 1218 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права забудовника в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом право забудовника житлового будинку літ. «И», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Любисткова (Ударна), буд. 21, на земельній ділянці площею 508 м2, закріпленої рішенням виконкому Запорізької міської ради № 724 від 15.10.1953 року, який належав ОСОБА_4, померлій 25 червня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.02.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод