ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року м. Одеса

справа № 521/9459/18

провадження № 22-ц/813/79/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2018 року у складі судді Бобуйка І.А., ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 08 жовтня 2005 року по 30 листопада 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, перестали разом проживати. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з 2007 року у вихованні дитини участі не бере, коштів на її утримання не надає. 30 жовтня 2008 року вона вже зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, який був залишений без розгляду, у звязку з її повторною неявкою в судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 04 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2).

Відповідач позов визнав частково в частині сплати аліментів на утримання доньки, починаючи з 04 червня 2018 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково (а.с.53,56-57).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи з 04 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 27 травня 2024 року.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із обов'язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів з 04 червня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано жодного доказу того, що вона зверталась раніше до відповідача, а її твердження щодо того, що вона вже раніше зверталась до суду з аналогічним позовом, суд не прийняв до уваги, оскільки як вказала сама позивачка, вказаний позов було залишено без розгляду, а отже на той момент відпали підстави для стягнення аліментів або позивачка домовилась з відповідачем у добровільному порядку, а не за рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду в частині часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, а саме: починаючи з 04 червня 2018 року, скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів, починаючи з 04 червня 2015 року (а.с.64-66).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, не врахував те, що:

- у жовтні 2008 року вона (позивачка) зверталась до суду із аналогічним позовом, який залишений судом без розгляду. В рамках цієї справи судом викликались учасники справи в судове засідання, що свідчить про обізнаність відповідача щодо зобовязання батька утримувати дитину та умисне ухилення від сплати аліментів;

- з 2007 року відповідачем матеріальна допомога дитині не надавалась, проти чого він не заперечував у судовому засіданні, хоча позивачка неодноразово зверталась до нього з відповідним зверненням як у телефонних розмовах так і в листуваннях в месенжері.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 ліквідовано апеляційний суд Одеської області та утворено Одеський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Одеську область, з місцезнаходженням у місті ОСОБА_4.

За вимогами ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 січня 2019 року в газеті «Голос України» №1 (7007) опубліковано повідомлення голови новоутвореного Одеського апеляційного суду про початок роботи Одеського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Одеського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2019 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) - Колеснікова Г.Я. та суддів, які входять до складу колегії: ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.84).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 січня 2019 року справу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 12 лютого 2019 року (а.с.85-86).

Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про поважність причин неявки в суд апеляційної інстанції не подав, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_7 та представника в її інтересах ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2018 року оскаржено в частині часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, тому саме в цій частині переглядається судом апеляційної інстанції.

За нормами ст.191 СК України (в редакції на час подання позову) аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1). Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ч.2).

Встановлено, що 04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину (а.с.1-2).

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2008 року ОСОБА_1 зверталась до суду з аналогічним позовом до ОСОБА_3, який ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2009 року залишений без розгляду, у звязку з неодноразовою неявкою у судові засідання належним чином сповіщеної позивачки (далі справа № 2-1084/2009р.) а.с.9.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині с тягнення аліментів за минулий час, а саме: з 04 червня 2015 року до 04 червня 2018 року, оскільки позивачем не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

Так, посилання позивачки на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2009 року у справі №2-1084/2009 р., як на доказ того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності. В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст 43, 49 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивачка не проявила зацікавленість зазначеною справою № 2-1084/2009р., тому її позовна заява залишена без розгляду ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2009 року, яку позивачка не оскаржила в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги про обізнаність відповідача щодо зобовязання батька утримувати дитину та умисне ухилення від сплати аліментів з огляду на наявність справи № 2-1084/2009 р. є безпідставними. По-перше, судам першої та апеляційної інстанцій позивачкою не надано доказів обізнаності ОСОБА_3 про наявність зазначеної цивільної справи та належного сповіщення відповідача про слухання цієї справи. По-друге, позивачкою не надано доказів ухилення відповідача від надання утримання дитині, яке полягало б у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача.

Відповідно до положень ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков