Провадження № 2/520/964/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Кириковій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 липня 2017 року о 00 годині 12 хвилин по вулиці Люстдорфська дорога, біля будинку №175, сталась дорожньо-транспортна пригода, з вини водія ОСОБА_2, вина якого встановлена постановою Київського районного суду міста Одеси від 25.06.2018 року по справі №520/6506/18. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачеві автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав механічні пошкодження, вартість відновлення яких відповідно до висновку вартості матеріально збитку за №5596 від 13.08.2017 року становить в сумі 165795 гривень 00 копійок.
Надалі позивач звернувся з приводу вказаної ДТП до страхової компанії, в якій було застраховано цивільну відповідальність відповідачем перед третіми особами, та йому було виплачено страхове відшкодування в сумі 100000 гривень 00 копійок.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 14 вересня 2018 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
Позивач або його представник у судове засідання призначене на 15.02.2019 року не з'явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, однак представник позивача 15.02.2019 року надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 15.02.2019 року не з'явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.62) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.03.2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та саме за вказаною адресою судом направлялась судова кореспонденція на ім'я відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 08 липня 2017 року о 00 годині 12 хвилин в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку №175, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «CITROEN», реєстраційний номер НОМЕР_2, при винекнні небезпеки для руху, яку водій спроможний був встановити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або об'їзду перешкоди, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який відкинуло на смугу для зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3. За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження.
За наслідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди, інспекторами патрульної поліції були складені протоколи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Так, постановою Київського районного суду міста Одеси від 20 вересня 2017 року по справі №520/8438/17 визнано ОСОБА_1 винним в тому, що 08 липня 2017 року о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Люстдорфська дорога, 175 в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, різко зупинився та включив поворот на подвійну суцільну лінію 1.3, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_2, та автомобілем марки «Mercedes Benz 307D», реєстраційний номер НОМЕР_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Однак, постановою апеляційного суду Одеської області від 19 березня 2018 року постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - скасовано. Провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Під час ухвалення вказаної постанови, апеляційним судом було враховано наданий в судовому засіданні представником ОСОБА_1 висновок автотехнічного експертного дослідження №10904170 від 25 вересня 2017 року, складений судовим експертом Чернявським А.І., згідно з яким з технічної точки зору зіткнення транспортних засобів відбулось з причин, що не залежали від водіїв автомобілів «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, та «Mercedes Benz 307D», реєстраційний номер НОМЕР_3, а в діях водія автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, тобто ОСОБА_1, не вбачається ознак порушення вимог п.п. 10.1, 11.4 та 15.1 ПДР України. Разом з цим у зазначеному висновку вказано, що технічною причиною зіткнення транспортних засобів є дії водія автомобіля «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_2, тобто ОСОБА_2
25 червня 2018 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено постанову по справі №520/6506/18, якою визнано ОСОБА_2 винним у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08 липня 2017 року о 00 годині 12 хвилин. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2, про вчинення 08.07.2017 року, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито, з підстав викладених у мотивувальній частині постанови суду.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_2 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.07.2017 року, додатковому доказуванню не підлягає.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у тому числі автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 від 26.12.2015 року.
Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Позивач зазначив, що на місці дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.07.2017 року, він дізнався, що водій ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особи в СК «Граве Україна».
У зв'язку з чим, позивач звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування до СК «Графе Україна», на підставі чого останнім було виплачено позивачеві у відшкодування страхового відшкодування в максимальному розмірі ліміту грошову суму в сумі 100000 гривень 00 копійок, що підтверджується випискою ПАТ «КБ «Приватбанк» від 14.12.2018 року за №E7TBJ1PQGT5K7JM7.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як визначено у ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.
Відповідно до ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 704 гривні 80 копійок.
Поряд із тим, суд не погоджується із доводами позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат.
Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Поряд із тим, позивачем в процесі розгляду справи не визначено конкретний розмір витрат, який він просить суд стягнути на свою користь, не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), фактично виконаних адвокатом.
Крім того, позивачем надано до позовом лише витяг з договору про надання адвокатських послуг №180717 від 18.07.2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в якому відсутня інформації щодо визначених між сторонами по справі умов щодо оплати вартості наданих адвокатом послуг.
Вищевикладене виключає вирішення судом питання про розподіл судом витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 2, 4, 5, 6, 76-78, 81, 141, 178, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, у відшкодування витрат по сплаті судового збору 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
У задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.