Справа № 357/8771/18
Провадження 2/357/858/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року АТ КБ Приватбанк (далі «позивач») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі «відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 16 851, 95 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 23.01.2011 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, оскільки надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позики.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

За розрахунком позивача ОСОБА_1 станом на 14.06.2018 року має заборгованість в розмірі 16 851 грн. 95 коп., яка складається з наступного:

- 82,31 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 9 105,39 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 6 385,59 грн. заборгованість за пенею.

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 778,66 грн. штраф (процентна складова).

До теперішнього часу відповідачем борг не погашено.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.01.2011 року у загальній сумі 16 851,95 грн. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.36).

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду від відповідача надійшов відзив, у якому він повідомив суд про те, що не визнає позовні вимоги та просить у їх задоволенні відмовити повністю (а.с.47-52).

В звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.01.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі 8 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджена наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором і умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, виконав в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у строк, передбачений у зобовязанні та відповідно до вимог закону.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору у звязку з чим утворилася заборгованість перед банком станом на 14.06.2018 року, яка складається з наступного: 82,31 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 105,39 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 385,59 грн. заборгованість за пенею.

Стосовно позовних вимог про стягнення штрафів, нарахованих позивачем відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф ( фіксована частина ) та 778,66 грн. - штраф (процентна складова), суд зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-2003цс15 від 21.10.2015 року та №347/1910/15-ц від 11.10.2017 року.

За таких обставин правових підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів немає. У задоволенні позовних вимог про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина ) та 778,66 грн. - штрафу (процентна складова) необхідно відмовити.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ст.549 ЦК України пеня є одним із видів неустойки. Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, зазначена норма матеріального права з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017) щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду самостійно зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція сформована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у Постанові №202/3351/14-ц від 28.02.2018року.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, сума пені за прострочення зобов'язань складає - 6385,59 грн., а заборгованість за тілом кредиту - 82,31 грн. Оскільки розмір пені перебільшує розмір заборгованості за тілом кредиту у 77, 58 разів то суд приходить до висновку про те, що дана сума неспівмірна з основним розміром заборгованості відповідача. Таким чином, необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання відповідача за кредитним договором до суми у розмірі 82,31 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.ст. 546 та 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у розмірі 9270,01 грн. (82,31+9 105,39+82,31).

Згідно із вимогами ст. 144 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 969,10 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 141, 254, 263-265, 273, 352,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт серії СТ №504051 виданий Білоцерківським РВ УДМС України в Київській області) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код ЄДРГПОУ 14360570, місце знаходження: вулиця Грушевського, будинок 1-Д, місто Київ, 01001) суму заборгованості у розмірі 9270,01 грн., судові витрати у розмірі 969,10 грн., а всього стягнути 10239,11 грн. (десять тисяч двісті тридцять девять гривень 11копійок)

В частині позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) та частини неустойки (пені) відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.02.2019 року.

СуддяОСОБА_2