Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 761/5653/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач), касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнив частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року скасував та передав справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
При цьому колегія суддів зробила висновок, що: «апеляційний суд, повертаючи та не розглядаючи по суті апеляційну скаргу ОСОБА_7, не дослідив належним чином наявність у неї права на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, не звернув уваги на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 липня 1997 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних долях (а. с. 47, 97 зворот). Стягнення боргу за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води з одного із співвласників житла стосується прав, інтересів та обов'язків інших співвласників».
Не можу погодитися з таким рішенням з наступних мотивів.
1. Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
2. Тлумачення частини першої статті 352 ЦПК України свідчить, що особи, які участі у справі не брали, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок, що може проявлятися в несприятливих наслідках для такої особи.
3. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії та гарячої води споживачу, є видом договору купівлі-продажу.
3.1. Постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі, як об'єкту права власності, а певному суб'єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб'єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. Належність квартири АДРЕСА_1, на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і стягнення боргу судом першої інстанції за постачання теплової енергії та гарячої води із співвласника, якій проживає в квартирі, в жодній мірі не свідчить про вирішення судом першої інстанції питання про право, інтерес, обов'язок інших співвласників.
7. Тому колегії суддів слід було касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.
Суддя В. І. Крат