БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/3615/19, cправа № 385/727/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування у порядку регресу матеріальних збитків, завданих у зв`язку із виплатою страхового відшкодування на відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі

- 33 162 грн. 18 коп. та понесений судовий збір у розмірі - 1 921 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначається, що 31 липня 2018 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту

№ АЗ-123/000/180000286, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володіння, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 серпня 2018 року о 17 год. 10 хв. у місті Києві по Дніпровській набережній, 3 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 й автомобіля марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано механічних ушкоджень. Згідно із рахунком-фактурою № П-354420 від 03 вересня

2018 року вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 134 863 грн. 18 коп.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

На підставі договору страхування та страхових актів КАСКО/123/000/18/03678 позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі - 133 162 грн. 18 коп.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у приватному акціонерному товаристві «УАСК «АСКА» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ/4437954. З підстав відшкодування збитків у порядку регресу позивач звернувся до страховика відповідача. У межах ліміту відповідальності позивачу відшкодовані завдані збитки у розмірі - 100 000 грн. 00 коп. Таким чином, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, що становить 33 162 грн. 18 коп.

Ухвалою суду Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 липня

2019 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року прийнято до розгляду дану цивільну справу та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач ПрАТ «УПСК» представника не направив. 01, 19 листопада 2019 року та 10 грудня 2019 року до суду надійшли клопотання представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що розмір матеріального збитку у даній справі підтверджено неналежним доказом. Рахунок-фактура не є звітом про оцінку майна, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Просять у позові відмовити.

Вислухавши заперечення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2018 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володіння, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 серпня 2018 року у місці Києві по Дніпровській набережній, 3, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважний, не урахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам ушкодження та завдав матеріальної шкоди.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

28 серпня 2018 року потерпіла особа ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «BMW Х3», реєстраційний номер

НОМЕР_1 .

Відповідно до рахунку-фактури вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 134 863 грн. 18 коп.

Згідно із страховим актом № КАСКО/123/000/18/0367 від 14 вересня 2018 року з вирахуванням безумовної франшизи підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі

- 133 162 грн. 18 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 1525 від 17 вересня 2018 року ПрАТ «УПСК» перерахувало на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі - 133 162 грн.

18 коп.

З матеріалів справи вбачається, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу марки «Opel», модель «Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у приватному акціонерному товаристві «УАСК «АСКА» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ/4437954.

12 жовтня 2018 року ПрАТ «УПСК» звернувся до ПрАТ «УАСК «АСКА» із претензією на суму 133 162 грн. 18 коп. Як вбачається із матеріалів справи ПрАТ «УАСК «АСКА» у порядку регресу сплатило позивачу грошові кошти у межах ліміту відповідальності у розмірі - 100 000 грн. 00 коп.

09 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із претензією на суму 33 162 грн.

18 коп.

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом частини четвертої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не визнаючи позовних вимог відповідач посилається на те, що рахунок-фактура не є належним доказом підтвердження розміру завданого збитку, таким доказом може вважатися лише звіт про оцінку майна, що відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Разом з тим, суд не погоджується із такими твердженнями та вважає їх помилковими. При цьому суд враховує, що у даному випадку шкода завдана потерпілій особі вже була відшкодована позивачем у справі. Після виплати страхового відшкодування позивач набув право регресної вимоги. Приватне акціонерне товариство «УАСК «АСКА» у межах ліміту відповідальності здійснила виплату у розмірі - 100 000 грн. 00 коп. Різницю між завданою шкодою та проведеною страховою виплатою повинен відшкодувати відповідач. Реальним підтвердження виплати суми страхового відшкодування є платіжне доручення № 1525 від 17 вересня 2018 року про сплату страхового відшкодування у розмірі - 133 162 грн. 18 коп.

Крім того, відповідно пункту 16 договору добровільного страхування наземного транспорту № АЗ-123/000/18 0000286 від 27 липня 2018 року, вартість матеріального збитку встановлюється згідно із розцінками гарантійної станції технічного обслуговування (при цьому використовується вартість нормо-години такої СТО та інформація про вартість матеріалів та замінних деталей у офіційного дилера).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову з підстав його обґрунтованості.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути у порядку регресу на користь приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із ОСОБА_1 - 33 162 (тридцять три тисячі сто шістдесят два) грн. 18 коп. (виплачених в якості страхового відшкодування на відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «ВМW», моделі «Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 »), а також судовий збір в сумі - 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин