233 № 233/4206/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Теліціній О.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача Ружицького В.В.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 09 квітня 2016 року видала на ім'я останнього довіреність, відповідно до якої уповноважила здійснити продаж належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. 14 квітня 2016 року ОСОБА_3, діючи від її імені, уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири із ОСОБА_4, отримавши від покупця 58659 гривень. Після продажу квартири неодноразово вимагала від ОСОБА_3 передати їй грошові кошти, які він отримав в рахунок вартості проданої квартири, але відповідач грошові кошти не передав, набувши таким чином майно, яке фактично йому не належить. Згодом дізналась про те, що відповідач ОСОБА_3 взагалі не має наміру повертати їй кошти, отримані від продажу квартири. Оскільки відповідач незаконно набув грошові кошти, з нього на підставі ст. 536, ч.2 ст.1214 ЦК України на її користь підлягають стягненню відсотки за користування чужими грошовими коштами за період часу з 14 квітня 2016 року по 14 серпня 2018 року, виходячи із облікової ставки НБУ 12% (на підставі принципу диспозитивності) в розмірі 16434 грн 60коп.

Позивач просить:

-стягнути із ОСОБА_3 на її користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 58659 грн 00коп;

-стягнути із ОСОБА_3 на її користь відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 16434 грн 60коп.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами було залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ружицький В.В. підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 повернув їй 18000 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 05 грудня 2018 року позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Визнав, що діючи на підставі довіреності, від імені ОСОБА_1 14 квітня 2016 року здійснив продаж належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за 58659 грн 00коп, витративши при цьому кошти на приватизацію квартири, сплату боргів за комунальні послуги, оформлення угоди у нотаріуса. З отриманих від покупця квартири грошових коштів передав ОСОБА_1 30000 гривень, але документального підтвердження цієї обставини він не має. В обґрунтування заперечень проти позову ОСОБА_1 відповідач послався на те, що довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважила його продати належну їй квартиру, не містить його зобов'язань повернути позивачці отримані від продажу квартири грошові кошти.

В наступні судові засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час і місце їх проведення був належним чином повідомлений в порядку ст.ст. 128,130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, із заявами про відкладення судового засідання не звертався, зважаючи на що та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 висловив в судовому засіданні свою позицію, зміст та підставу своїх заперечень проти позову, суд на підставі ст. 223 ЦПК України дійшов висновку про подовження розгляду справи за відсутності відповідача по справі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника Ружицького В.В., відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 14 квітня 2016 року між ОСОБА_1, від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу належної позивачці по справі квартири, розташованої за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Відповідно до п.3 договору купівлі-продажу від 14 квітня 2016 року продаж квартири, розташованої за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 вчинено за 58659грн 00коп, які сплачені покупцем ОСОБА_4 представнику продавця - ОСОБА_3 у повній сумі. Представник продавця та покупець засвідчили, що не мають фінансових претензій один до одного за цим договором (а.с.7-8).

ОСОБА_1 зверталась до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з приводу неповернення ОСОБА_3 грошей, отриманих від продажу квартири. За результатами розгляду повідомлення на адресу ОСОБА_1 направлено висновок, затверджений 09 липня 2018 року, яким рекомендовано звернутись до суду (а.с.9-10).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, за змістом ст. 655 ЦК України сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець, при цьому останній має право на отримання від покупця грошової суми - вартості отриманого товару.

Відповідно до ч.1,2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Отже, аналіз змісту ст.ст.237,239, 655 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_3, як представник продавця, отримавши за договором купівлі-продажу від покупця належної ОСОБА_1 квартири грошові кошти в сумі 58659 гривень 00 копійок, мав передати їх останній.

З пояснень відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що частину отриманих за договором купівлі-продажу квартири грошових коштів він передав позивачці по справі.

Належних та допустимих доказів на підтвердження передачі позивачці по справі 30000 гривень 00 копійок відповідач суду не надав. Позивачка ОСОБА_1 під час розгляду справи судом визнала, що відповідач передав їй частинами грошові кошти, отримані від продажу квартири в загальній сумі 18000 гривень 00 копійок, отже, ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що з пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що відповідач повернув їй частину грошових коштів, отриманих за продаж квартири - в сумі 18000 гривень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 40659 гривень 00 копійок (58659 гривень 00 копійок - 18000 гривень 00 копійок).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст.237,239,655,1212,1213 ЦК України, керуючись ст.ст.4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_2) про повернення безпідставно набутого майна задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 659 (сорок тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 406 (чотириста шість) гривень 56 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 лютого 2019 року.

Суддя