Єдиний унікальний номер 225/2047/19
Номер провадження 22-ц/804/2263/19
У Х В А Л А

03 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Будулуци М.С.

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 липня 2019 року по цивільній справі № 225/2047/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (рішення ухвалено в м. Торецьк Донецької області, повний текст рішення складено 01 липня 2019 року, головуючий у 1 інстанції суддя Мигалевич В.В.),-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив при розгляді справи, та остаточно просив стягнути з Державного підприємства "Торецьквугілля" на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 88 861, 50 грн., починаючи з 05 липня 2018 року по день фактичного розрахунку 13 лютого 2019 року.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він працював у відповідача з 31 травня 1988 року до 05 липня 2018 року та був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, в зв`язку з невідповідністю стану здоров`я виконуваній роботі, з виплатою допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку і трьох середньомісячних заробітків при першому звільненні з роботи при переході на пенсію (наказ №131-к від 05 липня 2018). В день звільнення 05 липня 2018 року розрахунок з ним всіх належних виплат при звільненні не проведено, а саме - не виплачено заборгованість по оплаті лікарняних (тимчасової непрацездатності). Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а тому повинний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с. 3 - 5, 58 - 59).

03 травня 2019 року у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 представник відповідача зазначив, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підприємство не визнає та вважає їх безпідставними: Зазначив, що остаточний розрахунок з оплати праці з позивачем відповідач провів 22 серпня 2018 року.

В жовтні 2018 року і в січні 2019 року позивачу була нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів підприємства (за перші п`ять днів непрацездатності), яка виплачена 07 листопада 2018 року в сумі 4 220,72 грн. (платіжне доручення № 407 від 07 листопада 2018 року) та 13 лютого 2019 року в розмірі 733,39 грн. (платіжне доручення № 730 від 13 лютого 2019 року). Станом на 13 лютого 2019 року Державне підприємство "Торецьквугілля" в повному обсязі розрахувалося перед позивачем по першим п`яти дням допомоги з тимчасової втрати працездатності. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації не є винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу, а є соціальною допомогою - матеріальним забезпеченням застрахованої особи. Заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з пропуском тримісячного строку звернення до суду, з вказаними вимогами, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Отже, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позов також посилався на те, що у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,- наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Вважав, що беручи до уваги судову практику розгляду позову до ДП «Торецьквугілля» у подібному спорі (справа № 225/5266/18), необхідно враховувати істотність заборгованості з виплат за перші п`ять днів непрацездатності за лікарняними листами, виплаченими підприємством, порівняно із розміром стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, і дотримуватися принципів співмірності та справедливості. Застосування принципів співмірності при визначені розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені є правом суду (а.с. 28 - 29).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 88 288 гривень 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 882 грн. 88 коп.(а.с. 71 - 74).

З рішенням суду не погодилось Державне підприємство «Торецьквугілля» та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с. 76-78).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, що Касаційним цивільним судом Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах - у справі № 225/5266/18 за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості за розрахунковими виплатами та середнього заробітку за час затримки розрахунку на постанову Донецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Враховуючи, що у справі № 225/5266/18, яка перебуває на розгляді Касаційного цивільного суду Верховного Суду і даної цивільної справи № 225/2047/19 тотожні об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, суб`єктний склад учасників відносин в частині відповідача, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі у відповідності до положень п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 252, 253 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі № 225/2047/19 за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 липня 2019 року по цивільній справі № 225/2047/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку зупинити до закінчення перегляду у касаційному порядку Касаційним цивільним судом Верховного Суду постанови Донецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у цивільній справі № 225/5266/18 за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст судового рішення складений 03 вересня 2019 року

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.