КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 205/2297/17 Головуючий у 1-й інст. - Піхур О.В.
Апеляційне провадження №22-ц/824/2261/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Бугаєнка ЮріяМиколайовича на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 14 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, збитків завданих невиконанням договору страхування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якому просила стягнути неоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 38 027,20 грн.; моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.; штрафні санкції за невчасне виконання своїх обов'язків: пеню в розмірі 32,09 грн.; відшкодування інфляційних втрат у розмірі 3 498,50 грн. (з травня 2016 року по березень 2017 року); 3% річних у розмірі 964,04 грн. за 308 днів прострочки (з 05.2016 року по 20.03.2017 року); витрати на оплату послуг фахівця в галузі права в розмірі 2000,00 грн.

Посилається на те, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування особи, що подорожує за кордон МВ2010339, відповідно якого застрахованою особою є ОСОБА_2, період страхування за договором з 15.04.2015 року по 24.04.2016 року та передбачає 60 днів перебування за кордоном. Згідно умов договору позивачем було сплачено суму страхової премії в розмірі 343,00 грн. 29.12.2015 року позивач, перебуваючи за кордоном в Швейцарії, відчула погіршення самопочуття, безперервне та стійке запаморочення та 30.12.2015 року звернулася за медичною допомогою до Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги, що знаходиться у м. Лахен по Обердорфштрасе, 41. 30 грудня 2015 року було складено Звіт про надання термінової медичної допомоги та зареєстровано історію хвороби під № 657119, в якому детально описується кожна проведена процедура та її вартість, а також лікарями зазначено і задекларовано в цьому звіті, що надходження позивача до Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги є невідкладним випадком, а тому потребував невідкладного обстеження, діагностування та лікування. За зверненням позивача лікарем було призначено певний курс обстеження із метою встановлення діагнозу та подальшого лікування. Було проведено процедури обстеження з метою встановлення діагнозу та призначення лікування, лікарями надавались консультації, проводились обстеження лікарями-спеціалістами, було зроблено комп'ютерну томографію мозку, шиї, судин, було зроблено аналіз крові, певний час позивач перебувала у денному стаціонарі, а також було придбано багато медикаментів. Загалом рахунок на надання термінової медичної допомоги склав 2168,45 швейцарських франків. Відповідно до пп. 2.7.4.1; 2.8.1 договору, позивач, як застрахована особа, на момент звернення за невідкладною медичною допомогою, зв'язалась з асистуючою компанію, за вказаними номерами телефонів та повідомила інформацію згідно пп. 2.8.1.1.-2.8.1.4. договору. Звітом про надання термінової медичної допомоги Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги встановлено наступні діагнози: доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення КТ голови від 30.12.2015 року; ішемія відсутня, крововиливи відсутні; артеріальна гіпертонія; цукровий діабет. Повернувшись до України, позивач звернувся до відповідача із заявою на відшкодування витрат по випадку, який стався 30 грудня 2015 року в Швейцарії. Відповідач у листі зазначив, що після уважного розгляду обставин випадку та матеріалів страхової справи, відповідно до наданих медичних документів, відшкодовуються лише витрати, пов'язані із діагностикою та лікуванням артеріальної гіпертензії, гіпертонічного кризу у сумі 528,50 швейцарських франків, що еквівалентно 12696,26 грн., проте витрати пов'язані із, як зазначає відповідач, діагностикою хронічних захворювань, яким, на думку відповідача, є і ДППЗ, не підлягають відшкодуванню взагалі посилаючись при цьому на п. 3.5.4.7. договору. Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті решти страхового відшкодування у сумі 1582,95 франків є такою, що порушує його права, не відповідає положенням чинного законодавства та взятих на себе договірних зобов'язань.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, збитків завданих невиконанням договору страхування та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 39023, 33 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Бугаєнко Юрій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Посилається на те, що на момент події 30.12.2015 року хвороби вже були наявні у позивачки, тому відповідачем правомірно відшкодовано витрати пов'язані з діагностикою та лікуванням артеріальної гіпертензії, гіпертонічного кризу та відмовлено у покритті діагностики інших хвороб (цукровий діабет, доброякісне пароксимальне позиційне запаморочення), оскільки витрати пов'язані з діагностикою хронічних захворювань не є страховим випадком та не підлягають відшкодуванню згідно п.3.5.4.7 Договору страхування.

Представник позивача - ОСОБА_3 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Зазначає, що посилання відповідача на п.3.5.4.7 договору, як на підставу відмови безпідставне, оскільки відповідно до вказаного пункту договору страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи побічно пов'язані із будь - якими витратами у тому випадку, якщо страхувальник/застрахована особа має право на безкоштовне медичне обслуговування. Однак, вказане не стосується випадку, який стався із позивачем, адже вона не має права на безкоштовне медичне обслуговування за кордоном взагалі. Крім того, безпідставне посилання відповідача на п.3.5.4 договору, за умовами якого страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи побічно пов'язані із будь - якими послугами, що не є невідкладними з медичної точки зору. У договорі не має переліку послуг, які не є невідкладними з медичної точки зору, а також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що надані позивачу медичні послуги не є невідкладними.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якому просила стягнути неоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 38 027,20 грн.; моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.; штрафні санкції за невчасне виконання своїх обов'язків: пеню в розмірі 32,09 грн.; відшкодування інфляційних втрат у розмірі 3 498,50 грн. (з травня 2016 року по березень 2017 року); 3% річних у розмірі 964,04 грн. за 308 днів прострочки (з 05.2016 року по 20.03.2017 року); витрати на оплату послуг фахівця в галузі права в розмірі 2000,00 грн.

Посилається на те, що відмова ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у виплаті страхового відшкодування у сумі 1582,95 франків є такою, що порушує права позивача, не відповідає положенням чинного законодавства та умовам договору страхування особи, що подорожує за кордон, укладеного між сторонами.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача неоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 38 027,20 грн. суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт, того, що доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення та цукровий діабет відносяться до хронічних захворювань, а наданий відповідачем лист, відповідно до якого зазначено, що спеціалістами було уважно розглянуто звернення позивача, документи на підставі яких поставлено діагнози, суд не взяв уваги, оскільки даний лист не містить жодного підтвердження, що дослідження документів щодо категорії захворювань здійснювалося спеціалістами з медичною освітою, з клопотаннями про призначення експертизи відповідач не звертався. Крім того, внаслідок неналежного виконання умов договору відповідач має сплатити позивачу пеню у розмірі 32,09 грн. та 3% річних - 964,04 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування особи, що подорожує за кордон МВ2010339, відповідно якого застрахованою особою є ОСОБА_2, період страхування за договором з 15.04.2015 року по 24.04.2016 року та передбачає 60 днів перебування за кордоном (а.с. 15-35).

Згідно умов договору позивачем було сплачено суму страхової премії в розмірі 343,00 грн., що підтверджується квитанцією №9270 з терміналу від 15.04.2015 року (а.с. 36).

30 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася за медичною допомогою до Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги, що знаходиться у м. Лахен по Обердорфштрасе, 41 (а.с. 37).

30 грудня 2015 року було складено Звіт про надання термінової медичної допомоги та зареєстровано історію хвороби під № 657119, в якому детально описується кожна проведена процедура та її вартість, а також лікарями зазначено і задекларовано в цьому звіті, що надходження позивача до Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги є невідкладним випадком, а тому потребував невідкладного обстеження, діагностування та лікування, лікарем було призначено певний курс обстеження із метою встановлення діагнозу та подальшого лікування. Було проведено процедури обстеження з метою встановлення діагнозу та призначення лікування, лікарями надавались консультації, проводились обстеження лікарями-спеціалістами, було зроблено комп'ютерну томографію мозку, шиї, судин, було зроблено аналіз крові, загалом рахунок на надання термінової медичної допомоги склав 2168,45 швейцарських франків (а.с. 37-42).

Позивач зазначає, що відповідно до пп. 2.7.4.1; 2.8.1 договору, позивач, як застрахована особа, на момент звернення за невідкладною медичною допомогою, зв'язалась з асистуючою компанію, за вказаними номерами телефонів та повідомила інформацію згідно пп. 2.8.1.1.-2.8.1.4. договору. Таким чином, нею були виконані всі необхідні дії, передбачені договором.

Відповідно до вказаного звіту про надання термінової медичної допомоги Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги встановлено наступні діагнози: доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення КТ голови від 30.12.2015року; ішемія відсутня, крововиливи відсутні; артеріальна гіпертонія; цукровий діабет (а.с. 37).

Після звернення позивача про відшкодування страхового відшкодування, відповідач у листі №2364-31 від 15.04.2016 року зазначив, що після уважного розгляду обставин випадку та матеріалів страхової справи, відповідно до наданих медичних документів, відшкодовуються лише витрати, пов'язані із діагностикою та лікуванням артеріальної гіпертензії, гіпертонічного кризу у сумі 528,50 швейцарських франків, що еквівалентно 12696,26 грн., проте витрати пов'язані із діагностикою хронічних захворювань, яким, на думку відповідача, є доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення, не підлягають відшкодуванню взагалі посилаючись при цьому на п. 3.5.4.7. договору (а.с. 43).

Згідно висновку лікаря ДУ «УкрДерж НДІМСПІ МОЗ України», ОСОБА_4 доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення ДППЗ (код МКХ 10 Н81.1) є гострим захворюванням периферійного відділу вестибулярного апарату аналізатора, має раптовий прояв, виникає гостро, а тому не має хронічного характеру і має складний шлях діагностування, який потребує застосування спеціального обладнання з метою диференціації від таких захворювань як інсульт, транзиторна ішемічна атака, гіпертонічний криз, новоутворення головного мозку та використання додаткових методів дослідження таких як магнітно-резонансна терапія, комп'ютерна томографія, добове моніторування, УЗД МАГ шиї (а.с. 46).

Згідно п. 3.2.1. Договору страхування, страховим випадком за даним Договором страхування в частині добровільного страхування медичних витрат вважаються медичні витрати та витрати, що з ними пов'язані, в залежності від Програми страхування (Додаток №1до даного Договору), на послуги, що надавались Застрахованій особі при раптовому захворюванні та/або нещасному випадку, коли відсутність негайного медичного втручання могла призвести до серйозних порушень функцій організму або до загрози життю.

Згідно п. 3.2.1. Договору страхування, відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з наданням невідкладної медичної допомоги.

Згідно п. 3.3.3. Договору страхування, страхова виплата Застрахованій особі в Україні, за послуги надані за кордоном, здійснюється в національній валюті по курсу НБУ на момент здійснення витрат, тому при розрахуванні страхового відшкодування враховується курс НБУ на дату оплати.

Відповідно до п. 3.5.4.6. страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із застрахованою особою та прямо чи побічно пов'язані з будь-якими послугами, що не є невідкладними з медичної точки зору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з життям, здоров'ям,працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. ст.5,6 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов'язковим. Обов'язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійсненняобов'язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і знастанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим,ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф(страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Враховуючи положення ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач посилається на те, що витрати пов'язані з діагностикою хронічних захворювань: Доброякісного пароксизмального позиційного запаморочення та цукрового діабету не є страховим випадком та не підлягають відшкодуванню згідно п. 3.5.4.7 Договору страхування.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідачем не доведено факттого, що доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення та цукровий діабет відносяться до хронічних захворювань, а наданий відповідачем лист, в якому він зазначає, що спеціалістами було уважно розглянуто звернення позивача, документи на підставі яких поставлено діагнози, суд вірно не взяв до уваги, оскільки даний лист не містить жодного підтвердження, що дослідження документів щодо категорії захворювань здійснювалося спеціалістами з медичною освітою, з клопотаннями про призначення експертизи відповідач не звертався, тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача неоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 38 027,20 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за невчасне виконання своїх обов'язків: пені в розмірі 32,09 грн.; відшкодування інфляційних втрат у розмірі 3498,50 грн.; 3% річних у розмірі 964,04 грн. за 308 днів прострочки (з 05.2016 року по 20.03.2017 року), суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно п. 2.7.1.3. Договору страхування, Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у передбачений Договором страхування строк та у встановленому порядку. За несвоєчасне здійснення страхової виплати з вини Страховика Страхувальнику/Застрахованій особі сплачується пеня за кожний банківський день прострочення платежу в розмірі 0,1% від суми, що належить до сплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення платежу.

Пунктом 3 частини 1 ст. 20 Закону, передбачено, що Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти, тому суд дійшов вірного висновку, що задоволенню підлягають лише стягнення пені в розмірі 32,09 грн. та 3% річних в розмірі 964,04 грн.

Доводи апеляційної скарги, що витрати пов'язані з діагностикою хронічних захворювань: доброякісного пароксизмального позиційного запаморочення та цукрового діабету не є страховим випадком та не підлягають відшкодуванню згідно п.3.5.4.7 Договору страхування, оскільки вказані хвороби на момент події 30.12.2015 року вже були наявні у позивачки, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п.3.5.4.7. Договору страхування, на який посилається відповідач, страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із Застрахованою особою та прямо чи побічно пов'язані з будь - якими витратими у тому випадку, якщо Страхувальник/Застрахована особа має право на безкоштовне медичне обслуговування.

Таким чином, вказаний пункт договору не стостується випадку, який стався з ОСОБА_2, оскільки вона не має права на безкоштовне медичне обслуговування за кордоном.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на п.3.5.4.6 договору страхування, відповідно до якого страховик не визнає страховим випадком події, які сталися із Застрахованою особою та прямо чи побічно пов'язані з будь - якими послугами, що не є невідкладними з медичної точки зору.

У договорі страхування, укладеному між сторонами не має переліку послуг, які не є невідкладними з медичної точки зору.

Згідно висновку Міждисциплінарного відділення термінової медичної допомоги від 30.12.2015 року у графі «особистий анамнез» зазначено цукровий діабет, у графі «медикаментозний анамнез» зазначено, що позивач вживає інсулін, тобто діагностування цієї хвороби не відбувалось, адже у позивача вона вже була.

Крім того, з вказаного висновку вбачається, що обстеження та лікування було пов'язане із наданням невідкладної медичної допомоги за діагнозом: доброякісного пароксизмального позиційного запаморочення.

Згідно висновку лікаря ДУ «УкрДерж НДІМСПІ МОЗ України», ОСОБА_4 доброякісне пароксизмальне позиційне запаморочення ДППЗ є гострим захворюванням периферійного відділу вестибулярного апарату аналізатора; хвороба зазвичай проявляється раптовими короткочасними, сильними приступами запаморочення. Так як діагностика даної патології потребує застосування спеціального обладнання і часто диференціальної діагностики з такими захворюваннями як інсульт, транзиторна ішемічна атака, гіпертонічний криз, новоутворення головного мозку, потрібно використовувати додаткові методи дослідження (МРТ, СКТ, добове моніторування, УЗД МАГ і шиї).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовимиі електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Враховуючи, що доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - БугаєнкаЮрія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 14 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.