Провадження № 2/760/205/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- ОСОБА_4

представника відповідача- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Солом»янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, П»ята Київська державна нотаріальна контора про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати виконавчий напис № 8-650 від 13 червня 2018 року, вчинений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., про стягнення з нього заборгованості зі сплати аліментів за період з 23 червня 2017 року по 23 квітня 2018 року в розмірі 44 129, 00 гр. та інших витрат на дитину у розмірі 7 500, 00 гр., а також державне мито за вчинення виконавчого напису в сумі 516, 29 гр., таким, що не підлягає виконанню.

Посилається в позові на те, що 01 серпня 2018 року він дізнався про відкриття державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі даного виконавчого напису виконавчого провадження ВП № 56686928.

Даний виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі укладеного з відповідачкою Договору про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В.

За договором про участь у виховані та утриманні дитини він зобов'язався сплачувати щомісячно грошову суму у розмірі 15 000, 00 гр. двома рівними платежами не пізніше 5 та 20 числа відповідного місяця шляхом перерахування суми аліментів на рахунок відповідачки, а також суму у розмірі 7 500, 00 гр. на інші витрати, яку зобов'язався сплачувати двічі на рік - до 1 березня та до 15 серпня відповідно.

23 липня 2018 року державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника, зокрема, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банках.

01 серпня 2018 року державним виконавцем у рамках виконавчого провадження було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вважає, що стягнута сума за виконавчим написом не відповідає фактичним нарахуванням, які він проводив на рахунок відповідачки, розрахунок боргу проведено неправильно, а заборгованість мала б складати 27 154, 00 гр.

Сума боргу має бути менша, так як ним було проведено перерахунок грошових коштів по договору на інший рахунок відповідачки, що не було враховано при розрахунку боргу та вчиненні виконавчого напису, а саме не було враховано наступні платежі на картковий рахунок № НОМЕР_1: 08 березня 2017 року - 5 000, 00 гр.; 10 березня 2017 року - 6 000, 00 гр.; 13 квітня 2017 року - 6 900, 00 гр.; 14 квітня 2017 року - 1 750, 00 гр.; 15 травня 2017 року - 2 000, 00 гр. та 08 грудня 2017 року - 2 500, 00 гр., а всього на суму 24 150, 00 гр.

Крім того, у виконавчому написі зазначена інформація, яка не відповідає дійсності, а саме: місце його роботи зазначено в офісі 148 по проспекту Лобановського, 6-А в м. Києві, в той час, коли він здійснює зареєстровану підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1

Статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріат передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також за умови, що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років.

Оскаржуваний виконавчий напис суперечить нормам чинного законодавства, в тому числі щодо його безспірності.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Зазначила, що в зв'язку з невиконанням позивачем обов'язків по вихованню та утриманню дитини, ініціюванням відповідачкою судового спору про стягнення аліментів, між сторонами було укладено Договір про участь у виховані та утримані дитини.

Проте позивачем протягом року договірні зобов'язання належним чином не виконувалися, аліменти на утримання дитини сплачувалися з порушенням строків та без урахування розміру платежів, визначених договором.

В результаті цього виникла заборгованість по сплаті аліментів, що стало підставою для звернення із заявою про примусове стягнення заборгованості.

Розрахунок суми заборгованості за договором було сформовано відповідачкою на підставі умов договору, добровільно підписаного сторонами, у листі-вимозі від 23 квітня 2018 року № 1018/18, який був направлений відповідачу з детальним розрахунком суми заборгованості.

Тобто, відповідачка за два місяці до вчинення виконавчого напису повідомила позивача про наявність заборгованості та точну її суму, проте позивач добровільно заборгованість не погасив.

Зазначає також, що за умовами договору грошова сума, яку позивач зобов'язався добровільно сплачувати, мала надходити на рахунок відповідачки, визначений договором, а посилання позивача про перерахування коштів на інший рахунок, що належить відповідачці, порушують умови зазначеного договору.

Крім того, зарахування позивачем коштів на інший рахунок відповідачки не стосується виконання умов договору щодо дитини, а є розрахунками сторін по судових витратах у справах, закритих в зв»язку з укладенням цього Договору.

Заборгованість позивача за вчиненим виконавчим написом виникла в зв»язку з порушенням строків внесення платежів, що дало підстави для зарахування пені та внесення коштів без урахування встановлених розмірів платежів, передбачених п.п. 2, 3, 4 договору.

Вважає нараховану заборгованість обґрунтованою, а безспірність нічим не спростованою та правомірною.

Просить у позові відмовити.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, належного повідомлення третіх осіб про час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи с наступного.

Судом встановлено, що 13 березня 2017 року між сторонами був укладений Договір № 8-279 про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В.

/ а.с. 9 - 11 /

Відповідно до п.2 договору відповідач зобов'язався у добровільному порядку щомісячно сплачувати відповідачці грошові кошти в розмірі 15 000, 00 гр. у якості аліментів на утримання дитини двома рівними платежами не пізніше 5 та 20 числа відповідно кожного місяця за поточний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім'я відповідачки рахунок.

Крім того, пунктом 3 договору сторони дійшли згоди, що окрім аліментів, двічі на рік - до 1 березня та до 15 серпня позивач зобов'язується за погодженням із відповідачкою купувати одяг, шкільне, спортивне приладдя для дитини на суму 7 500, 00 гр. Дану грошову суму позивач може надати відповідачці шляхом перерахування на її рахунок, визначений договором, для самостійного придбання зазначених товарів і приладдя.

Пунктами 13, 14 зазначеного договору встановлено, що у разі невиконання позивачем своїх обов'язків за договором, аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При виникненні у позивача заборгованості по аліментах з його вини або в разі несвоєчасного виконання умов цього договору, він сплачує неустойку в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов договору та простроченням сплати аліментів, виникла заборгованість за договором за період з 23 червня 2017 року до 23 квітня 2018 року, яка складається з:

-44 129, 00 гр. - заборгованості по аліментах;

-7 500, 00 гр. - інші витрати на дитину.

23 квітня 2018 року відповідачкою на адресу позивача був направлений лист-вимога за № 1018/18, яким вона вимагала добровільно усунути вказані порушення за договором.

/ а.с. 58 - 66 /

Представник відповідачки в судовому засіданні зазначила, що вимога відповідачки позивачем виконана не була.

13 червня 2018 року державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. вчинений виконавчий напис, яким звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 52 145, 29 гр., що становлять заборгованість по аліменах у розмірі 44 129, 00 гр. та іншим витратам на дитину у розмірі 7 500, 00 гр., а також державне мито за вчинення виконавчого напису в сумі 516, 29 гр.,

/ а. с. 67 /

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 88 цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення виконавчих написів визначено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Згідно п. п.1.1, 1.2 даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п.3.1, 3.2 вказаної глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення,розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як зазначено вище, 20 березня 2018 року позивачу направлялася вимога погасити заборгованість за умовами договору.

Отримання даної вимоги позивачем представником останнього в судовому засіданні не спростовувалося.

Відповідно до п.2 договору грошові кошти мали сплачуватися позивачем на картковий рахунок НОМЕР_3, відкритий на ім.»я відповідачки з цією метою.

Судом встановлено та не спростовується представником відповідачки позивачем вносилися грошові кошти на інший картковий рахунок відповідачки.

В свою чергу представник відповідачки зазначила і це не спростовано представником позивача, що сплачені позивачем 08 березня 2017 року та 10 березня 2017 року кошти в розмірі 11 000, 00 гр. на картку № НОМЕР_2, були враховані при вчиненні виконавчого напису і сплата коштів на інший картковий рахунок була пов»язана з тим, що картковий рахунок для сплати аліментів був активований лише в день укладення договору і про отримання 11 000, 00 гр. відповідачка надала позивачу розписку.

Крім того, платежі, внесені позивачем 13 квітня 2017 року та 14 квітня 2017 року в розмірі 6 000, 00 гр. та 1 750, 00 гр. не є аліментами, а є компенсацією судових витрат відповідачки в справі про стягнення аліментів, яка була залишена без розгляду в зв»язку з укладенням договору.

Представник відповідачки в судовому засіданні зазначила і даних обставин також не спростував представник позивача, сплачені позивачем 15 травня 2017 року на рахунок, не передбачений договором, 2 000, 00 гр., пішли на оплату вартості виготовлення проїзного документа на дитину для виїзду за кордон, а сплачені 18 грудня 2017 року 2 500, 00 гр. є компенсацією частини позивача на святкування дня народження дитини.

Приведені в цій частині заперечення представником відповідача представником позивача не спростовані.

В свою чергу приведені представником відповідача заперечення підтверджуються наданими нею до суду доказами.

/ а. с. 130 - 149 /

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилаючись на незаконність вчинення виконавчого напису, представник позивача в судовому засіданні обставини, приведені представником відповідачки, не спростував, і визначених законом доказів його незаконності не надав.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відсутність доказів, які б підтвердили посилання позивача в обґрунтування позову, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача.

Керуючись ст.ст.15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 11172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року, в вигляді зупинення стягнення за виконачим документом - виконачим написом нотаріуса від 13 червня 2018 року за реєстровим №8-650 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2019 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва