Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2670/18
Провадження № 2/553/306/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.02.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - Камуз Я.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що дитина перебуває на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дитини матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 06 вересня 2008 року, сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис -137.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Поряд з цим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що сторони з вересня 2016 року припинили шлюбно- сімейні стосунки , проживають окремо один від одного. Неповнолітня донька проживає разом з матір'ю.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 являється батьком неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обов'язок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку ( доходу), починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 110-112, 166, 180-183 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи: ФОП ОСОБА_5 - машиністом розфасувально - пакувальних машин, аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 28 листопада 2018 року, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко