ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/9934/14-ц

провадження № 22-ц/4809/38/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Єгорова С.М.; Кіселик С.А.

за участю секретаря: Кравченко Я.С.

учасники справи: позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України;

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 1 грудня 2016 року у складі судді: Іванової Л.А. у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, яка змінила прізвище на «Жабняк» про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 21 843,09 грн.

В обгрунутвання позовних вимог зазначено, що 1 листопада 2010 року о 18 годині 50 хвилин в м. Кіровограді ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Citroen» з державним номерним знаком НОМЕР_5, допустила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» з державним номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3. Внаслідок чого його автомобіль отримав технічні пошкодження

Розмір матеріального збитку, згідно звіту про оцінку, складає 26 211,71 грн.

Вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2010 року.

На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мала договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки ОСОБА_2 не відшкодувала потерпілій особі завдані збитки, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою до якої долучив копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3974497 (термін дії з 4 серпня 2010 року по 3 серпня 2011 року).

2 листопада 2011 року, у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 21 843,09 грн. (без урахування ПДВ).

Тому, у позивача на підставі ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 1 грудня 2016 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01.11.2010 р., відповідач згідно довідки УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 27.04.2015 р. мала поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу страхової компанії АСТ «Вексель», з терміном дії до 29.07.2011 р. Згідно постанови господарського суду м. Києва від 18.05.2010 р. АСТ «Вексель» з 19.07.2010 р. перебуває в стані припинення. Разом з тим, норма п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі якої МТСБУ звернувся з позовом, визначає відповідальність винного у ДТП власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, проте, не містить вказівки на настання такої відповідальності у нього, у випадку визнання страховика банкрутом.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив страхового полісу, на який посилається відповідач та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Зокрема, не врахував відсутність у довідці УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 27 квітня 2015 року №10/21-аз, на яку посилається відповідач, початкової дати дії полісу страхування, у зв'язку з чим не можна встановити чи охоплював термін його дії дату страхового випадку. Більш того, договір страхування цивільно-правової відповідальності взагалі не міг бути укладений між відповідачем і АСТ «Вексель», оскільки підприємницька діяльність останнього була припинена 18 травня 2010 року, у зв'язку із визнанням його банкрутом. Обов'язок доведення наявність полісу страхування покладається на відповідача, яка не надала суду відповідного полісу, що свідчить про фактичну його відсутність.

Відзив у встановлений судом строк не подано.

Апеляційне провадження відкрито 16 липня 2018 року.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Згідно з п.3 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду.

За протоколами розподілу, цивільна справа розподілена та передана судді-доповідачу Дьомич Л.М., учасниками колегії визначено суддів Єгорову С.М. та Кіселика С.А.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи (т. 2 а.с.84-86).

ОСОБА_1, згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради м. Кропивницького, знята 6 грудня 2017 року з реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 64). Викликалась до суду у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному сайті судової влади України (т. 2 а.с.84). МТСБУ подало заяву про розгляд справи без участі представника (т. 2 а.с.56).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволення, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

Вимоги заявлялись до відповідача, у якої на час виникнення спірних правовідносин прізвище було «Сидорова» змінено з «Ладика», а після реєстрації шлюбу стало «Жабняк» (т. 1 а.с.102)

1 листопада 2010 року близько 19-00 в м. Кіровограді ОСОБА_2, керуючи автомобілем Citroen С4 з державним номерним знаком НОМЕР_5, по вулиці Луначарського на перехресті з вулицею Шевченка, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1, не впевнилась в безпеці маневру, виїхала на перехрестя та допустила зіткнення з автомобілем Daeowoo Sens державний номерний знак НОМЕР_8, який рухався з правого боку по вулиці Шевченка, після чого автомобіль Citroen допустив наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi Lancer з державним номерним знаком НОМЕР_2. Внаслідок ДТП три автомобілі отримали механічні пошкодження, за дане порушення передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2010 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (т. 1 а.с.8).

Відповідно до звіту № 109/10 про оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6, реєстраційний НОМЕР_2, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3, вартість матеріального збитку завданого власнику вищезазначеного автомобіля складає 26 211,71 грн. (т. 1 а.с.9-13). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Lancer (потерпілого) на момент вчинення ДТП була застрахована на підставі полісу ВЕ/3974497 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1 а.с.7).

15 квітня 2011 року власник застрахованого транспортного засобу ОСОБА_3, скориставшись передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правом на відшкодування збитків, звернувся до МТСБУ із заявою про виплату йому грошового відшкодування за завдану відповідачем майнову шкоду (т. 1 а.с.5-6).

У зв'язку з настанням події, передбаченої п. 1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за наслідком наказу Моторного (страхового) бюро України від 5 липня 2011 року № 1722 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, ОСОБА_3 виплачено 21843,09 грн. (т. 1 а.с. 30-32).

На підставі ст. 1191 ЦК у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пункт 1 частини 2 вказаної статті визначає, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 38.2.1 статті 38 статті Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Заперечуючи проти заявлених вимог, ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення від 10.12.2014 р., а в подальшому в апеляційній і касаційних скаргах на попереднє судове рішення вказала, що на момент дорожньо-транспортної пригоди її цивільно-правова відповідальність була застрахована у АСК «Вексель» згідно полісу НОМЕР_6, зі строком дії до 29 липня 2011 року. В підтвердження вказаного долучила до матеріалів справи лист начальника Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Кіровоградській області (т. 1 а.с.73). В якому зазначено, про наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль, водій якого винен в ДТП. При цьому договір (копія) стороною не наданий, до заяви не долучений.

За наслідками перегляду заочного рішення, ухвалене рішення 28.08.2015 р., яким позовні вимоги повністю задоволені, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області залишене без змін.

18 травня 2016 року судом касаційної інстанції, за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1, скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с.179-181).

В одну із підстав скасування зазначено, що судами попередніх інстанцій не було досліджено страхового полісу НОМЕР_6, на який посилається відповідач, оскільки він в матеріалах справи відсутній, а також не з'ясовано чи припинено юридичну особу АСТ «Вексель» відповідно до вимог ч. 2 ст. 104 ЦК України.

При перегляді оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 1 грудня 2016 року, судом апеляційної інстанції приймається до уваги наступне.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Суд апеляційної інстанції, згідно вимог цивільно-процесуального законодавства, позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, а відтак здійснювати, без відповідного клопотання сторони, процесуальні дії пов'язані з перевіркою викладених нею обставин.

Тому, в даному випадку, враховуючи відсутність відповідного клопотання про витребування доказів, суд немає об'єктивної можливості дослідити страховий поліс обов'язкового страхування НОМЕР_6 АСТ «Вексель», про наявність якого вказує відповідач, достовірно впевнитись про його дію на момент виникнення спірних правовідносин.

ОСОБА_1 та її представник при новому розгляді справи участі не приймали, а відтак сторона не виконала свого процесуального обов'язку щодо доведення обставин, на які посилалась як на підставу заперечень проти заявлених позовних вимог МТСБУ.

Визначені цивільним процесуальним законом принципи змагальності й диспозитивності цивільного процесу, покладають обов'язок в даній справі, доведення наявності поліса страхування цивільно-правової відповідальності на відповідача.

Вказаного доказу суду не надано.

Стороною ОСОБА_1 на предмет його наявності наданий лист начальника Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Кіровоградській області № 10/21-аз від 27 квітня 2015 року, згідно якого на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 мала поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу на автомобіль марки «CITROEN C4», д.н. НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 страхової компанії АСТ «Вексель», з терміном дії до 29 липня 2011 року (т. 1 а.с. 73). Також в матеріалах справи є довідка інспекції УМВС в Кіровоградській області № 8715943 (т.1 а.с.151), в якій вказано про учасників дорожньо-транспортної пригоди, згідно якої на момент скоєння ДТП щодо транспорту, яким управляла ОСОБА_2 був наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_7, з терміном дії до 29 липня 2011 року, виданий АСТ «Вексель».

Разом з тим, з вказаних доказів, без дослідження полісу обов'язково страхування, неможливо встановити обсяг відповідальності АСТ «Вексель», в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а також розмір визначеної франшизи. Тобто, неможливо перевірити відповідність розміру заподіяної шкоди встановленому ліміту відшкодування, а також чи був страховий поліс чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди та чи не був він достроково припиненим.

У наданих документах інформаційним є лише назва страхової компанії, номер полісу і кінцева дата дії договору. Позивач вказує, що здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і який не мав обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і це доводиться об'єктивними даними. Так, згідно матеріалів справи 18 травня 2010 року постановою господарського суду м. Києва визнано Акціонерне страхове товариство «Вексель» банкрутом. Припинено процедуру розпорядження майном. Відкрито ліквідаційну процедуру. Завершено підприємницьку діяльність банкрута. Припинено з 18 травня 2010 року повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном (т. 1 а.с. 91-93).

Статтею 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на момент спору) передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу.

Як наголошується в апеляційній скарзі МТСБУ, з 18 травня 2010 року підприємницька діяльність АСТ «Вексель» завершена та з цього часу страховик не може укладати нових договорів страхування, а з довідки інспекції УМВС в Кіровоградській області № 8715943, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_7 АСТ «Вексель» діє до 29 липня 2011 року (т.1 а.с.151). Такі договори страхування, згідно вимог закону, укладаються в межах одного року. Тому, враховуючи строк дії договору - 29 липня 2011 року, максимальною датою його укладення має бути - 29 липня 2010 року. Тобто, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована після визнання АСТ «Вексель» банкрутом, що суперечить приписам ст. 23 Закону. Оскільки починаючи з 18 травня 2010 року АСТ «Вексель» не могло укладати жодних договорів страхування.

Довести наявність застрахованої відповідальності зобов'язаний, безпосередньо, відповідач. Вищевказані інформаційні довідки мають побічне значення, в разі не визнання такого факту МТСБУ і більш того стверджують про відсутність застрахованої відповідальності.

Відповідно до параграфу 1 глави 5 ЦПК докази повинні бути не тільки належними, допустимими, достовірними, але і достатніми. Про що суд вирішує відповідного до свого внутрішнього переконання.

Згідно п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Чинна редакція ЦПК прямо закріплює низку обов'язків учасників процесу у сфері доказування, до яких належать: по-перше, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи (п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК); не лише обов'язок є у учасників справи сприяти суду у з'ясуванні обставин справи, однак і є їх обов'язок подавати усі наявні у них докази.

На відміну від викладеного, сторона відповідача, вказуючи про страховий поліс, застраховану відповідальність у запереченнях, апеляційній і касаційній скаргах на попередні судові провадження, цей доказ не надала і не ставила перед судом питання щодо сприяння в його наданні.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - АСТ «Вексель» перебуває в стані припинення, на підставі судового рішення господарського суду м. Києва про визнання юридичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури № 44/282-б від 18.05.2010 р., яке набрало законної сили 28.05.2010 р. Тобто, укладення будь-яких договорів є неможливим.

Вимогами закону передбачено, що до прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховик, або у визначених законом випадках МТСБУ перевіряє відомості вказані у повідомленні про настання події, що містить ознаки страхового випадку, здійснюючи при цьому відповідні запити (стаття 34 Закону).

Таким чином, підстави звернення ОСОБА_3 (потерпілої особи), із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 1 листопада 2010 року, підлягали перевірці МТСБУ, до здійснення ним відповідної виплати. В разі невизнання майнових вимог заявника, за наслідками проведеної перевірки, МТСБУ приймає вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до платіжного доручення № 4685 від 02.11.2011 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 на підставі наказу № 1722 від 05.07.2011 р. (т. 1 а.с. 32).

Враховуючи зазначене, сплативши відповідно до вимог закону страхову суму, МТСБУ має право на її відшкодування в порядку регресу за рахунок коштів винної особи ОСОБА_1, вина якої встановлена постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2010 року та доказуванню не підлягає. А наявність підстав, які б її звільняли від виплати в порядку регресу, суду не доведені.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, призводить до скасування судового рішення з ухваленням нового, в порядку ст. 376 ЦПК України, за яким позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так як апеляційна скарга та позовна зава підлягають задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь МТСБУ стягується судовий збір в розмірі 609,00 грн., який складається з судового збору сплаченого за подачу позовної заяви - 243,60 грн. та судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги - 365,40 грн., розмір якого визначений ухвалою апеляційного суду від 02.07.2018 р.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 1 грудня 2016 року - скасувати.

Позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_4) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 21 843,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_4) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () судовий збір сплачений за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 609,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 січня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: