РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Косатої М.А., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання на період її навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до припинення навчання або до досягнення позивачем 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є її батьком. На теперішній час позивач повнолітня, з 01.09.2019 року навчається на денній формі навчання в «Запорізькому національному університеті», навчання є платним 9800,00 грн. на рік, окрім витрат на навчання виникають додаткові витрати на проїзд, придбання підручників. Всі витрати пов`язані з навчанням несе мати позивача. Відповідач має можливість надавати таку допомогу на період навчання доньки, оскільки він працевлаштований, інших дітей не має.

На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не заперечує щодо сплати аліментів, заперечує щодо його розміру, та вважає обґрунтованим розмір аліментів 1412,00 грн. на місяць, що є половиною від суми 2824,00 грн. (сума прожиткового мінімуму для працездатної особи 2007,00 грн. та щомісячної суми сплати за навчання 817,00 грн.). З посиланням на те, що батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини відповідач просить позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 1412,00 грн.

Згідно відповіді на відзив, позивач у зв`язку з продовженням навчання знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги від батька, відповідача по справі.

В запереченнях у відповіді на відзив відповідач посилається на те, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки всіх доходів призведе до порушення принципу необхідності.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову частково заперечував щодо розміру стягуваних аліментів, просив позов задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі 1412,00 грн.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6Конвенціїпрозахист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , актовий запис №641 від 14.09.2001 року.

ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу факультету спеціальної педагогіки та психології, що підтверджується довідкою Запорізького національного університету №120 від 05.09.2019 року.

Згідно договору №603/19-БД від 15.08.2019 року про надання освітніх послуг, вартість освітньої послуги навчання ОСОБА_1 на факультеті Спеціальної педагогіки та психології за весь строк навчання становить 39200,00 грн., по 9800,00 грн. за кожен з 4 курсів.

Відповідно до ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно ст. 6 вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ч. 1, 2ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст..199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз`яснив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина,які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі змісту ч.1ст.183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до ст. 182 СК України,матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, враховуючи положення ст..199 СК України щодо можливості надання матеріальної допомоги, та вважає, що визначений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку є достатнім та не буде порушувати майнові права відповідача.

Положеннями ч.1ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається у Запорізькому національному університеті на денній платній формі навчання, з чим пов`язані витрати для нормального способу навчання та життя, матеріальної допомоги компенсації частини витрат на навчання, які відповідач не надає. Тому, відповідач, який має можливість та зобов`язаний утримувати свою дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги до досягнення нею 23 річного віку, (закінчення дитиною навчання). При визначені способу та розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, відповідач доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги у заявленому розмірі не надав, також суд враховує, матеріальне становище відповідача, який є особою працевлаштованою, відсутність у платника аліментів на утриманні інших осіб та неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, на період навчання позивача, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, підлягають задоволенню, оскільки позивач в змозі сплачувати аліменти саме у такому розмірі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання, як повнолітньої особи, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.09.2019 р. і до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2019 року.

Суддя Рибалко Н.І.