Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/11/2019 Справа № 641/8890/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Григор'єва Б.П.,

за участю секретаря судового засідання -Максимової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лобово Р.М., на незаконні дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лобова Р.М.,-

В С Т А Н О В И В:

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Мироненко І.С. звернулась до суду зі скаргою, в якій просить: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лобова Р.М. від 06.11.2018 про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 51496022 у розмірі 95952,54 грн.; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лобова Р.М. про закінчення виконавчого провадження № 51496412 від 06.11.2018 у частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 51496412 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження (п. 2 постанови); визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лобова Р.М. про закінчення виконавчого провадження № 51496022 від 06.11.2018 у частині винесення постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій по ВП № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження (п.п. 2, 3 постанови).

Обґрунтовуючи свою скаргу, Мироненко І.С. зазначає, що 21.06.2016 року старшим державним виконавцем Осмоловською Т.О. було прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51496412 та ВП № 51496022 на підставі виконавчого листа у справі № 641/10123/15-ц від 14.04.2016 року, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за договором позики у розмірі 95 952,54 грн. та виконавчого листа по справі № 641/10123/15-ц від 14.04.2016 року, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 судового збору у розмірі 6090,00 грн.

26.06.2016 року, а саме в період 7-денного строку на добровільне виконання рішення суду ОСОБА_5, ОСОБА_6 видали боржникам розписку про отримання від них 6090,00 гривень в рахунок погашення боргу у частині стягнення суми судового збору.

Через дев'ять днів після відкриття провадження у справі, а саме 29.06.2016 року старшим державним виконавцем Осмоловською Т.О. вже було прийнято постанови про стягнення з боржника на її користь винагороди за примусове виконання рішення суду - виконавчого збору за виконавчими провадженнями ВП № 51496412 та ВП № 51496022 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51496412.

Проте з моменту відкриття виконавчого провадження та до винесення постанови про стягнення винагороди, тобто з 21.06.2016 по 29.06.2016 року, державним виконавцем не було вжито жодних примусових дій з виконання рішення суду. Не зважаючи на те, що така винагорода стягується лише у разі фактичного виконання рішення суду шляхом проведення примусових дій виконавцем, державним виконавцем була винесена відповідна постанова.

Перша примусова дія, яка спрямована на виконання рішення суду, була вчинена 08.08.2016 року, і виразилась у винесенні державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, про яку останню повідомлено не було. Вказана постанова також не була внесена до реєстру заборон.

До 13.06.2018 року ніхто не повідомляв ОСОБА_1 про відкриття стосовно неї виконавчих проваджень, а також про їх хід. Про їх наявність боржнику стало відомо, коли їй надійшла вимога державного виконавця від 06.06.2018 року № 24-29/51496022/ДВ-14 про опис майна квартири боржників, яка вже рік тому була передана стягувачам в рахунок заборгованості в рамках іншої судової справи про визнання мирової угоди.

Отже, Боржниками добровільно та самостійно виконано рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року у справі № 641/10123/15-ц і в частині погашення основної суми боргу у розмірі 959 525 грн. 39 коп. і в частині погашення судового збору у розмірі 6090,00 грн.

Так, сторони дійшли згоди щодо підписання мирової угоди про передачу стягувачам в рахунок заборгованості право власності на квартиру боржників та звернення за визнанням цієї угоди до суду. Зокрема, боржниками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у власність кредиторів - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, була передана квартира АДРЕСА_1, в рахунок погашення боргу за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року у справі № 641/10123/15-ц у розмірі 959 525 грн. 39 коп., шляхом підписання мирової угоди між вказаними сторонами, яка була визнана ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 року у справі № 641/10086/16-ц.

12.06.2017 року була зареєстрована зміна власника квартири АДРЕСА_1, а саме зареєстровано право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6 на вищезазначену квартиру.

Таким чином, Боржниками - ОСОБА_4, та ОСОБА_1, було виконано рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року у справі № 641/10123/15-ц та погашено як основну суму боргу у розмірі 959 525 грн. 39 коп., так і суму судового збору, яка була надана стягувачам особисто під письмову розписку. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер Витягу № 89768679, де власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, ОСОБА_6, дата, час державної реєстрації: 12.06.2017 року, 16:49:16.

Безперешкодне відчуження нерухомого майна, що належало Боржникам, через рік після відкриття виконавчого провадження свідчить про бездіяльність державного виконавця, зокрема про те, що останній не тільки не повідомив Боржника належним чином про факт відкриття виконавчого провадження, а й не наклав арешт в реєстрі заборон на майно боржників, що унеможливило б перехід права власності на підставі ували суду про визнання мирової угоди. Тобто у зв'язку з тим, що виконавець не наклав арешт на підставі своєї постанові в реєстрі, стягувані безперешкодно зареєстрували на себе право власності на майно, яке належало раніше боржникам.

Лише через два роки, а саме у червні 2018 року, коли рішення суду про стягнення боргу було фактично вже виконано, державний виконавець почав реальні примусові дії зі стягнення з боржника ОСОБА_1 гонорару (винагороди) виконавцю за виконання рішення суду, незважаючи на те, що його дії не призвели до його реального виконання. З цього часу, ОСОБА_1 вперше дізналася про існування виконавчого провадження, адже до цього жодних викликів до виконавця не було. У зв'язку з цим, боржник звернулася за захистом своїх прав до суду, адже вважала стягнення з неї винагороди виконавцю за примусове виконання рішення, яке ним по суті зроблено не було, незаконним та враховуючи відсутність в неї таких великих грошей при наявності трьох дітей, відсутності чоловіка, можливості працювати та постійного доходу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду від 20.09.2018 року у справі №641/4199/18 визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 29.06.2016 року у ВП № 51496022 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 95952,54 грн., та постанову державного виконавця від 29.06.2016 року у ВП №51496412 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 120,00 грн. Воно державним виконавцем не оскаржувалося, набрало законної сили та є чинним.

Вказаною ухвалою встановлено, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року у справі № 641/10123/15-ц про стягнення боргу було виконане добровільно сторонами не в рамках виконавчого провадження, а в рамках окремого іншого судового провадження, без участі державного виконавця, та виконання рішення суду не було результатом примусових дій державного виконавця, адже крім винесення постанови про арешт майна, яка навіть не була внесена до реєстру заборон, ніяких примусових виконавчих дій не було, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Державний виконавець Лобов Р.М. після отримання ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.09.2018 року про скасування постанов виконавця про стягнення виконавчого збору своєю постановою від 06.11.2018 року про скасування процесуальних документів скасував незаконні постанови від 29.06.2016 року у ВП № 51496022 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 95952,54 грн., та у ВП № 51496412 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 120,00 грн. Проте, того ж дня, а саме 06.11.2018 року, він виніс нову, аналогічну вже скасованій, постанову в рамках цього ж виконавчого провадження №51496022 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 95952,54 грн. за своїм підписом. Тобто державний виконавець, виконавши судове рішення шляхом скасування незаконної постанови про стягнення виконавчого збору, після цього відразу виніс нову таку ж саму постанову про стягнення такого ж виконавчого збору з того ж боржника в рамках того ж виконавчого провадження та вказав на необхідність виділення її в окреме провадження з метою виконання в загальному порядку з боржника.

Останнім не було враховано, що судом скасовано постанову виконавця про стягнення виконавчого збору як незаконну не за процесуальними порушеннями при її прийнятті, а саме на підставі того, що стягнення винагороди виконавцю в даному випадку є незаконним, адже ним не було здійснено примусових виконавчих дій, що призвели до фактичного виконання рішення у грошовій сумі, з якої і стягується 10 %.

Таким чином, постанови про стягнення виконавчого збору від 06.11.2018 року в рамках виконавчого провадження № 51496022 у розмірі 95952,54 грн., про закінчення виконавчого провадження № 51496412 від 06.11.2018 року у частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 51496412 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження (п. 2 постанови), про закінчення виконавчого провадження №51496022 від 06.11.2018 у частині винесення постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій по ВП № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП №51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження (п.п. 2, 3 постанови), - є незаконними та підлягають скасуванню, а виконавчі провадження закінченню.

Під час судового засідання представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Мироненко І.С. підтримала свою скаргу, і просила задовольнити її в повному обсязі.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лобов Р.М. у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши доводи скарги, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, 02 березня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова прийняв рішення у справі № 641/10123/15-ц про стягнення на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 з ОСОБА_1, ОСОБА_4, заборгованості за договором позики у розмірі 959525,00 грн. та 6090,00 грн. судового збору солідарно; 14 березня 2016 року судове рішення набрало законної сили.

21.06.2016 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Осмоловською Т.О. було прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51496412 на підставі виконавчого листа по справі № 641/10123/15-ц від 14.04.2016 року, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 судового збору у розмірі 6090,00 грн., ВП № 51496022 на підставі виконавчого листа по справі №641/10123/15-цвід 14.04.2016 року, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за договором позики у розмірі 959525,39 грн.

29.06.2016 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Осмоловською Т.О., без вчинення будь-яких примусових дій для виконання рішення суду, було прийнято постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору за виконавчим провадженням ВП № 51496022, та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51496412.

Так, рішення Комінтернівського районного суд м. Харкова від 02.03.2016 року у справі № 641/10123/15-ц було виконано в частині погашення основної суми боргу у розмірі 959 525 грн. 39 коп. шляхом передання боржниками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у власність кредиторів - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 їхньої квартири АДРЕСА_1. Рішення в частині погашення судового збору було виконано 26.06.2016 року шляхом надання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 6090,00 гривень, що підтверджується виданої ними розпискою на ім'я боржників.

У зв'язку з цим Ухвалою Комінтернівського районного суду від 20.09.2018 року у справі №641/4199/18 визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 29.06.2016 року у ВП № 51496022 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 95952,54 грн., та постанову державного виконавця від 29.06.2016 року у ВП №51496412 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 120,00 грн. Вказана ухвала суду оскаржена не була, а тому набрала законної сили.

Згідно з приписами статті 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Державним виконавцем не було в повному обсязі вчинено жодного заходу примусового виконання рішення. Ним винесено постанову про арешт майна боржника, проте процедура звернення стягнення на кошти та інше майно боржника згідно вищевказаної правової норми включає у себе не тільки накладення арешту на майно боржника, а й в реєстрації арешту в реєстрі речових прав на нерухоме майно, чого зроблено державним виконавцем не було, а також в огляді такого майна, опису майна, його оцінці, вчинення дій з підготовки до прилюдних торгів цього майна та його примусова реалізація - продаж з торгів майна. Проте, крім винесення постанови про арешт майна навіть без її реєстрації в реєстрі заборон держаний виконавець не здійснив інших дій, що включає в себе примусовий захід - процедура звернення стягнення на майно боржника.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно та конкретний перелік дій державного виконавця, що до нього входять, закріплений статтею 48 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

З метою забезпечення прозорості та прискорення процесу реалізації описане та арештоване майно передається на електронні торги. На організацію та проведення електронних торгів уповноважене державне підприємство «Сетам», на веб-сайті якого можна ознайомитись з інформацією про призначені торги, про майно, яке виставляється на аукціони, та про підсумки вже проведених аукціонів.

Про намір оцінити квартиру, яка належала боржникам, та здійснити її підготовку до торгів виконавець вперше висловив у Вимозі від 06.06.2018 року, через 2 роки після відкриття виконавчих проваджень та вже після того як більше року тому квартира боржників вже була віддана стягувачам по мировій угоді, визнаній судом в добровільному порядку.

Відповідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Описаних у цій статті дій державним виконавцем також зроблено не було.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тому, керуючись ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Лобов Р.М. зобов'язаний був скасувати всі вжиті заходи щодо примусового виконання рішення у виконавчих провадженнях № 51496412 та № 51496022, а також провести інші необхідні дії у зв'язку із їх закінченням.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню.

Однак, не зважаючи на вказані норми Закону та рішення Комінтернівського районного суду від 20.09.2018 року у справі № 641/4199/18, яке набрало законної сили та є чинним, державний виконавець Лобов Р.М. 06.11.2018 року в рамках ВП № 51496022 прийняв повторно, аналогічну скасованій від 29.06.2016 року, постанову від 06.11.2018 року про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_1 у тому ж розмірі - 95952,54 грн., а в рамках виконавчих проваджень № 51496412 та № 51496022 виніс постанови про їх закриття вказавши в них, що постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій по виконавчим провадженням № 51496412 та № 51496022 виносяться в окремі провадження та мають бути виконані в встановленому законом порядку.

Як вбачається з фактичних обставин справи та є встановленими судовим рішенням обставинами, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2016 року у справі № 641/10123/15-ц було виконано самостійно сторонами не в рамках виконавчого провадження, а в рамках окремого іншого судового провадження, без участі державного виконавця, і виконання рішення суду про стягнення боргу не було результатом примусових дій державного виконавця, а тому стягнення виконавчого збору за виконання рішення суду про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 є незаконним.

Таким чином, виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми. Про те державним виконавцем фактично не було стягнуто грошових коштів з боржників. Державним виконавцем не вчинено дій, спрямованих на стягнення з боржника заборгованості, боржники самостійно усвідомили необхідність погасити борг перед стягувачами, та у зв'язку з тим, що реальних грошей у них не було вони віддали свою квартиру, тобто виконанню рішення передувало воля боржників та вчинення ними самостійно прийнятих рішень та дій. За таких умов підстав для сплати виконавчого збору не вбачається.

За таких обставин, суд вважає, що доводи скарги обґрунтовані, постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лобова Ріната Михайловича від 06.11.2018 року про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 51496022 у розмірі 95952,54 грн., про закінчення виконавчого провадження № 51496412 від 06.11.2018 року у частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 51496412 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження (п. 2 постанови), про закінчення виконавчого провадження № 51496022 від 06.11.2018 року у частині винесення постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій по ВП № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження (п.п. 2, 3 постанови), - є незаконними та підлягають скасуванню, а виконавчі провадження закінченню.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лобово Р.М., на незаконні дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лобова Р.М., - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лобова Р.М. від 06.11.2018 року про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 51496022 у розмірі 95952, 54 грн.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лобова Р.М. про закінчення виконавчого провадження № 51496412 від 06.11.2018 року у частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 51496412 від 06.11.2018 року в окреме провадження.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лобова Р.М. про закінчення виконавчого провадження № 51496022 від 06.11.2018 року у частині винесення постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженні № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 51496022 від 06.11.2018 року в окреме виконавче провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 19.02.2019 року.

Суддя -Б. П. Григор'єв