Номер провадження 2/754/7632/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

за участі секретаря - Гергель В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішень загальних зборів недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, просила визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр», що оформлене протоколом засідання загальних зборів №01/2015 від 16.02.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач зазначає, що засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр», відповідно до Статуту були: громадяни України - ОСОБА_3 (32%), ОСОБА_2 (32%), ОСОБА_4 (28%), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Техбудлізинг» (8%). Як вбачається з рішення загальних зборів, що оформлене протоколом №01/2015 від 16.02.2015 року порядок денний був наступним: виключення ОСОБА_4 зі складу власників ТОВ «Автомобільний центр» зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 28% у статутному капіталі товариства у розмірі 1 404 200 грн., виключення ТОВ «Лізингова компанія «Технобудлізинг» зі складу учасників ТОВ «Автомобільний центр» зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 8% у статутному капіталі ТОВ «Автомобільний центр» у розмірі 401 200 грн., про зменшення статутного капіталу ТОВ «Автомобільний центр», про визначення та перерозподіл Статутного капіталу ТОВ «Автомобільний центр», про внесення змін до Статуту і затвердження нової його редакції. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 яка була засновником (учасником) товариства і їй належало 28%, що складає вартість її вкладу, померла ще 06 грудня 2014 року і звичайно її не могли повідомити про ці збори. Позивач на даний час є спадкоємцем ОСОБА_4 і тому вимушена була звернутися до суду з даним позовом, оскільки у неї виникають сумніви щодо справжності в даному протоколі від 16.02.2015 року підпису ОСОБА_2 . Також вона вважає, що рішення загальних зборів прийнято не у відповідності з вимогами до Статуту, що порушує її законні права та інтереси, як спадкоємця, оскільки її не викликали на ці збори і не ставили питання про прийняття або відмову у її прийнятті як спадкоємця до ТОВ «Автомобільний центр», крім того ніяких коштів за частку у статутному капіталі вона не отримувала.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року було скасовано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року прийнято справу до провадження, призначено до судового розгляду.

09 листопада 2017 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» подані заперечення, в яких представник наголошує на відсутності підстав для задоволення вимог позову з огляду на те, що позивач не скористався правом на вступ до учасників Товариства, а відповідно до вимог ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини не входять права на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян. Також, представник наголосив на тому, що оскаржуване рішення Загальних зборів не є рішенням, яким відмовлено позивачу у вступу до Товариства, а є наслідком злісного невиконання учасниками своїх обов`язків три рази поспіль. Також представниками відповідача подавались письмові пояснення по суті позову.

Протягом судового розгляду справи позивач, представник позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення вимог позову заперечували посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до положень Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" (нова редакція), зареєстрованого 29.11.2006, номер запису 4001745, товариство зареєстроване Деснянською (Ватутінською) районною державною адміністрацією у м. Києві 18.08.2001, запис в журналі обліку реєстрації за № 04782, продовжує діяльність на засадах угоди Учасників, шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно з п. 4.1 Статуту учасниками товариства є: громадяни України - ОСОБА_3 (32%), ОСОБА_2 (32%), ОСОБА_4 (28%), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Техбудлізинг» (8%).

Відповідно до п. 15.1 Статуту статутний капітал Товариства становить 5015000,00 грн. та розподіляється між учасниками у наступних пропорціях:

ОСОБА_3 - грошовий вкладу розмірі 1604800,00 грн., що дорівнює 32% статутного капіталу;

ОСОБА_2 - грошовий вклад у розмірі 1604800,00 грн., що дорівнює 32% статутного капіталу;

ОСОБА_4 - грошовий вклад у розмірі 1404200,00 грн., що дорівнює 28% статутного капіталу;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Технобудлізинг» - грошовий вклад у розмірі 401200,00 грн., що дорівнює 8% статутного капіталу.

Як свідчить протокол № 01/2015 від 16.02.2015 загальних зборів засновників ТОВ "Автомобільний центр", 16.02.2016 відбулися Загальні збори засновників ТОВ "Автомобільний центр" з наступним порядком денним: 1) виключення ОСОБА_4 зі складу учасників ТОВ "Автомобільний центр" зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 28% у статутному капіталі ТОВ "Автомобільний центр" у розмірі 1604800,00 грн.; 2) виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Технобудлізинг» зі складу ТОВ "Автомобільний центр" зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 8% у статутному капіталі у розмірі 401200,00 грн.; 3) про зменшення розміру статутного капіталу ТОВ "Автомобільний центр"; 4) про визначення та перерозподіл статутного капіталу ТОВ "Автомобільний центр"; 5) про внесення змін до Статуту і затвердження нової редакції статуту ТОВ "Автомобільний центр".

В Протоколі № 01/2015 від 16.02.2016 Загальних зборів учасників ТОВ "Автомобільний центр" зазначено про присутність на зборах ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Зборами прийняті наступні рішення:

1. Виключити ОСОБА_4 зі складу учасників ТОВ "Автомобільний центр" зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 28% у статутному капіталі ТОВ "Автомобільний центр" у розмірі 1604800,00 грн. у порядку та строки згідно норм діючого законодавства України.

2. Виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Технобудлізинг» зі складу ТОВ "Автомобільний центр" зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 8% у статутному капіталі у розмірі 401200,00 грн. у порядку та строки згідно норм діючого законодавства України.

3. У зв`язку із виключенням ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Технобудлізинг» зменшити розмір статутного капіталу з 5015000,00 грн. до 3209600,00 грн.

4. Визначити, що статутний капітал цього Товариства розподілений наступним чином: вклад ОСОБА_3 складає 50% статутного капіталу Товариства, що в грошовому вираження становить 1604800,00 грн.; вклад ОСОБА_2 складає 50% статутного капіталу Товариства, що в грошовому вираженні становить 1604800,00 грн.

5. У зв`язку зі змінами, що відбулися в ТОВ "Автомобільний центр" внести зміни до його Статуту, викласти та затвердити і підписати Статут ТОВ "Автомобільний центр" у новій редакції з урахуванням вищевказаних змін.

В протоколі містяться підписи ОСОБА_3 , ОСОБА_2

Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією 23.03.2015 зареєстровано нову редакцію статуту ТОВ "Автомобільний центр", затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Автомобільний центр» від 16.02.2015, оформленим протоколом № 01/2015 від 16.02.2015 загальних зборів учасників ТОВ "Автомобільний центр", та проведено реєстраційні дії щодо зміни складу учасників ТОВ "Автомобільний центр" та у частині зміни розмірів часток учасників в статутному капіталі, внесено відповідні реєстраційні записи за № 9001745.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року в справі № 910/16715/17 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр», оформлене протоком засідання загальних зборів № 01/2015 від 16.02.2015 року.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 03.12.2018 року.

Даним рішення зокрема встановлено, що відповідно до п. 16.1 Статуту ТОВ "Автомобільний центр" (в редакції 29.11.2006), що узгоджується з приписами ст. 145 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства", вищим органом товариства є Загальні збори учасників (Збори); виконавчим органом товариства є дирекція Товариства, яку очолює Генеральний директор; контролюючий орган - Ревізійна комісія (ревізор).

Згідно із п. 16.5 Статуту ТОВ "Автомобільний центр"(в редакції 29.11.2006), до виключної компетенції зборів учасників відносяться, зокрема, внесення змін та доповнень до Статуту, зміна розмірів Статутного капіталу; виключення Учасника із складу Учасників Товариства.

За визначенням п. 16.8 Статуту ТОВ "Автомобільний центр" (в редакції 29.11.2006), з питань визначення основних напрямків діяльності Товариства та затвердження його планів і звітів про їх виконання, внесення змін до Статуту Товариства, а також при вирішенні питання про виключення учасника зі складу Учасників Товариства, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50% загальної кількості голосів учасників Товариства.

Пунктом 16.10 Статуту ТОВ "Автомобільний центр" (в редакції 29.11.2006) визначено, що збори учасників скликаються по мірі необхідності, але не менше двох разів на рік. Збори правомочні, якщо на них присутні Учасники (їх представники), які в сукупності володіють більше ніж 60% голосів.

Даним рішенням також встановлено, що загальні збори були проведені за відсутності повідомлення всіх учасників Товариства про місце та час їх проведення, що свідчить про проведення зборів 16.02.2016 з порушенням Закону України "Про господарські товариства".

Також при винесенні рішення судом були враховані Висновки експертів № 6887-6889/18-32 від 14.06.2018 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у справі № 910/16715/17 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: 1. Підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Підписи: ОСОБА_2 » у протоколі Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" від 16.02.2015 виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів; 2. Підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Підписи: ОСОБА_2 » у протоколі Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" від 16.02.2015 виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_2 . Отже, відсутність ОСОБА_2 на Загальних зборах учасників Товариства 16.02.2015 та підписання протоколу зборів учасників не ним, а невідомою особою, що встановлено висновком судової експертизи, свідчить про неправомірність прийнятих на цих Зборах рішень, оскільки вони прийняті за відсутності кворуму (менше ніж 60% відсотків голосів).

Відповідно до частини 5 статті 147 Цивільного кодексу України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу.

Статтею 55 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.

При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається па день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Пунктом 7.5. статуту ТОВ «Автомобільний центр» (у редакції, чинній на час проведення загальних зборів 16 лютого 2015 року), передбачено, що частка у статутному капіталі товариства переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи учасника товариства лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до Товариства, здійснюються відповідно до положень Статуту.

Відповідно до пункту 9.2. та 9.3. Статуту кожен із спадкоємців, хто бажає вступити до товариство протягом одного місяця з дня одержання свідоцтва про право па спадщину звертається до товариства з відповідною заявою. Якщо у зазначений строк заяви не надійшло, товариство зобов`язане повідомити спадкоємців, а якщо вони йому не відомі - членів сім`ї померлого учасника, про вартість частки.

Питання про прийняття спадкоємця до товариства розглядається зборами учасників у 60-денний строк. Ці збори учасників може бути запрошено спадкоємців учасника. Збори учасників не вправі відмовити спадкоємцю у вступі до товариства.

Отже, законодавством та статутом передбачений порядок вступу/відмови від вступу до учасників товариства, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину та звернення, протягом одного місяця з дня одержання свідоцтва про право на спадщину, спадкоємця до інших учасників товариства з заявою про вступ або відмову від вступу до товариства.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Автомобільний центр» №01/2015 від 16 лютого 2015 року було прийняте при наявності кворуму (64%) для проведення та прийняття рішень - загальні збори були правомочними приймати рішення порядку денного.

Дане твердження було спростовано рішенням Господарського суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року в справі № 910/16715/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 10.09.2013 у справі № 7/904/22/2013, підроблений підпис одного з учасників товариства на протоколі зборів цього товариства про внесення змін до установчих документів не може не мати правового значення.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не отримав належних і допустимих доказів обґрунтування позиції відповідача за даними спором.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз`ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, суд констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст.13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними, достовірними та достатніми доказами порушення відповідачем його законних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 6-13, 18, 19, 77-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279 354, 355 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішень загальних зборів недійсним задовольнити.

Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр», оформлене протокол загальних зборів № 01/2015 від 16.02.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 03 січня 2020 року.

Суддя: