Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 686/2494/13-ц

провадження № 61-25228св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В.В.,

Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня

2017 року у складі судді Мазурок О. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 07 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,

учасники справи:

стягувачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

боржник - ОСОБА_7,

суб'єкт оскарження - заступник начальника управління Державної виконавчої служби - начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Головного управління юстиції у Хмельницькій області, начальник Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, державний виконавець Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Жиловський Тимур Ярославович,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У квітні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду зі скаргою на бездіяльність державних службовців Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі - державні службовці ГТУЮ у Хмельницькій області), Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (далі - Перший міський ВДВС Хмельницького МУЮ) та постанови про закінчення виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року у справі № 686/2494/13-ц задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зобов'язано усунути перешкоди в користуванні приміщенням підвалу площею 86,1 кв. м в будинку АДРЕСА_1, яке було предметом договору купівлі-продажу, укладеного між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_7 24 липня 2006 року, шляхом його звільнення від майна останнього. Згідно вказаного рішення судом було видано виконавчі листи № 686/2494/13, ОСОБА_6 - 05 серпня 2013 року, ОСОБА_5 - 04 вересня 2013 року та ОСОБА_4 - 26 липня 2013 року. Стягувачі у вересні та серпні 2013 року звернулись до Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ із цими виконавчими листами, однак вказане судове рішення не виконане на час звернення до суду у зв'язку з бездіяльністю державних виконавців. Зокрема зазначали, що державними виконавцями Горбатюком Т. В. та Вепруком М. М. двічі були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника. Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня та 20 листопада 2015 року бездіяльність державних виконавців Горбатюка Т. В. та Вепрука М. М. визнавалась неправомірною, а виконавчі провадження поновлювались. Втретє виконавче провадження за виконавчими листами ОСОБА_6 від 05 серпня 2013 року, ОСОБА_5 від 04 вересня 2013 року та ОСОБА_4 від

26 липня 2013 року були передані державному виконавцю Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ Жиловському Т. Я. (далі - державний виконавець Жиловський Т. Я.), однак він також належним чином не здійснював примусове виконання вказаного рішення суду. 28 березня 2016 року стягувачі отримали постанови державного виконавця Жиловського Т. Я. від 23 березня 2016 року про закінчення виконавчих проваджень - ВП № 39176980, ВП № 39289521,

ВП № 39734172, у зв'язку з тим, що згідно акта державного виконавця від

22 березня 2016 року, усунено перешкоди в користуванні приміщенням підвалу шляхом звільнення його від майна ОСОБА_7 Скаржники зазначають, що такий висновок не відповідає дійсному стану, оскільки в підвальному приміщенні й надалі працює оптово-роздрібний магазин ОСОБА_7 Оскаржувані постанови про закінчення виконавчих проваджень є незаконними, тому що боржник створює перешкоди в користуванні приміщенням підвалу, яке є власністю мешканців будинку, а державний виконавець Жиловський Т. Я. належним чином не організував та не забезпечив виконання рішення суду відповідно до наданих йому законом повноважень.

У зв'язку з викладеним просили визнати бездіяльність заступника начальника управління Державної виконавчої служби - начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, начальника Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, які виразилися у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року неправомірною. Скасувати постанови державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Жиловського Т. Я. про закінчення виконавчих проваджень від 23 березня 2016 року ВП №39176980, від 23 березня 2016 року ВП №39289521, від 23 березня 2016 року ВП №39734172 та збов'язати Перший міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист №686/2494/13-ц від 26 липня 2013 року, виконавчий лист №686/2494/13-ц від

05 серпня 2013 року; виконавчий лист №686/2494/13-ц від 04 вересня 2013 року, видані Хмельницьким міськрайонним судом та виконати рішення суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

11 травня 2017 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність державних службовців ГТУЮ у Хмельницькій області, Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ та постанови про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

12 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07 серпня 2017 року, визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника управління державної виконавчої служби - начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень ГУЮ у Хмельницькій області, начальника Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області щодо нездійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання державним виконавцем рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня

2013 року.

Скасовано постанови державного виконавця Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Жиловського Т. Я. про закінчення виконавчих проваджень ВП № 39176980; ВП № 39289521; ВП № 39734172 від 23 березня 2016 року з виконання виконавчих листів, виданих Хмельницьким міськрайонним судом у справі №686/2494/13-ц.

Зобов'язано державного виконавця Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області прийняти до виконання виконавчий лист № 686/2494/13-ц від 26 липня 2013 року, виконавчий лист № 686/2494/13-ц від 05 серпня

2013 року, виконавчий лист № 686/2494/13-ц від 04 вересня 2013 року.

Судові рішення мотивовані тим, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року виконується тривалий період часу, ухвалами Хмельницького міськрайонного суду бездіяльність державних виконавців, заступника начальника управління ДВС начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень ГУЮ у Хмельницькій області та начальника Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ неодноразово визнавалася неправомірною, що свідчить про бездіяльність та відсутність належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою його виконання з боку заступника начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень ГТУЮ у Хмельницькій області та начальника Першого ВДВС м. Хмельницький.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Перший ВДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій не містять мотивів стосовно того, чому суди обох інстанцій дійшли висновку про задоволення скарги. Вказують, що суд першої інстанції скасовуючи постанови державного виконавця Жиловського Т. Я. про закінчення виконавчих проваджень від 23 березня 2016 року з тих підстав, що при складанні акта від 22 березня 2016 року були відсутні стягувачі та боржник, не навів норм матеріального права, які були порушені державним виконавцем, оскільки в законодавстві не передбачено його обов'язку повідомляти про проведення виконавчих дій. Зазначають, що судами неправильно було взято до уваги ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2016 року, якою встановлено, що стягувачі не мають вільного, безперешкодного доступу до інженерних мереж (комунікацій) будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що вона була постановлена в порядку розгляду скарги за іншими виконавчими провадженнями. Також вказують, що скаржники визнають факт, що у спірному підвальному приміщені підприємницьку діяльність здійснює син боржника - ОСОБА_9, тому державний виконавець не має права вилучати майно сина боржника, оскільки обмежений у своїх діях резолютивною частиною рішення суду від 22 травня 2013 року, яке, як вважають стягувачі, належним чином не виконане. Вказують, що судами не було встановлено неналежного контролю з боку керівництва управління ДВС Хмельницької області під час здійснення виконавчий дій щодо виконання рішення суду від 22 травня 2013 року; не досліджено питання бездіяльності начальника органу ДВС та начальника вищестоящого органу; в оскаржуваних судових рішеннях не відображено, у чому саме виразилась їх бездіяльність та не встановлено факту звернення стягувачів до вищого керівництва із заявою (скаргою) на дії/бездіяльність державного виконавця і не вчинення відповідних дій керівниками за результатами цього звернення.

АГРУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на касаційну скаргу Першого ВДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області, у яких вказано, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Також зазначено, що державні виконавці протягом тривалого часу не виконують рішення суду від 22 травня 2013 року, а лише здійснюють імітацію проведення виконавчих дій, тому просили касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суди встановили, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2013 року, позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Хмельницька обласна спілка споживчих товариств, про усунення перешкод в користуванні приміщенням задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні приміщенням підвалу площею 86,1 кв. м в будинку АДРЕСА_1, яке було предметом договору купівлі продажу, укладеного між Хмельницькою обласною споживчою спілкою споживчих товариств та ОСОБА_7 24 липня

2006 року, шляхом його звільнення від майна останнього (а. с. 54, 83-84 том 1)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивльних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року, рішення суду першої інстанції від 22 травня 2013 року та ухвала суду апеляційної інстанції від 08 липня 2013 року залишені без змін (а. с. 110-111 том 1).

На підставі вказаного рішення було видано три виконавчі листи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

09 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, скарга ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6 на бездіяльність державного виконавця та постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 листопада 2013 року задоволена.

Визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ Горбатюк Т. В., що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня

2013 року, неправомірною, скасовано постанови державного виконавця Горбатюк Т.В. від 18 листопада 2013 року про закінчення виконавчих проваджень та зобов'язано Перший міський ВДВС Хмельницького МУЮ прийняти до виконання виконавчі листи стягувачів (а. с. 207-208 том 1).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

20 листопада 2015 року скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано бездіяльність заступника начальника управління ДВС - начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень ГУЮ у Хмельницькій області Наконечного І. М., начальника Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ Касянюка Р. М., державного виконавця Першого міського ВДВС Хмельницького МУЮ Вепрука М. М. щодо невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 травня 2013 року неправомірною (а. с. 101 том 2).

Державний виконавець Жиловський Т. Я. 23 березня 2016 року виніс постанови ВП № 39176980, ВП № 39289521, ВП № 39734172 про закінчення виконавчих проваджень, у яких вказано, що рішення суду першої інстанції від 22 травня

2013 року виконано, згідно акта державного виконавця від 22 березня 2016 року, яким усунено перешкоди в користуванні приміщенням підвалу шляхом його звільнення від майна ОСОБА_7

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

У статті 14 ЦПК України 2004 року вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, рішення суду в цивільній справі, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом статті 387 ЦПК України 2004 року за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Положеннями статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон № 606-XIV) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішення суду першої інстанції від 22 травня 2013 року, яке набрало законної сили 08 липня 2013 року, тривалий час належним чином не виконувалося та станом на час звернення стягувачів до суду не виконане.

Крім того, судами неодноразово визнавались неправомірними дії (бездіяльність) посадових осіб державної виконавчої служби під час виконання рішення суду першої інстанції від 22 травня 2013 року, а постанови про закінчення виконавчого провадження скасовувались та державний виконавець зобов'язувався прийняти виконавчі листи стягувачів до виконання.

Доводи касаційної скарги Першого ВДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області стосовно того, що вони не можуть виконати рішення суду першої інстанції від 22 травня 2013 року, яке набрало законної сили 08 липня 2013 року, з тих підстав, що в приміщені, яке необхідно звільнити від речей ОСОБА_7, знаходяться речі його сина ОСОБА_9, який розмістив їх там з дозволу боржника (батька) є необгрунтованими та не можуть бути підставою для невиконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги стосовного того, що суди першої та апеляційної інстанції необгрунтовано взяли до уваги ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2016 року, якою встановлено, що стягувачі не мають вільного, безперешкодного доступу до інженерних мереж (комунікацій) будинку АДРЕСА_1, не відповідають дійсності, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі навів мотиви, з яких він, посилається на зазначену ухвалу, зокрема вказав, що в цій ухвалі визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника управління державної виконавчої служби - начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень ГУЮ у Хмельницькій області, начальника Першого ВДВС

м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області щодо нездійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання державним виконавцем рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року та бездіяльність державного виконавця (а. с. 186-188 том 3).

Доводи касаційної скарги про те, що суди обох інстанцій не встановили обставин справи, які б вказували на бездіяльність держаного виконавця та відсутність належного контролю з боку керівництва управління ДВС Хмельницької області за ходом виконання виконавчих проваджень не заслуговують на уваги з огляду на таке.

Згідно положень частини першої - п?ятої статтей 83, 84 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Тобто, здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право, відповідно до вимог частини другої статті 84 Закону № 606-XIV заступники начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Тому суди дійшли правильного висновку щодо відсутності належного контролю з боку керівництва управління ДВС Хмельницької області за ходом виконання виконавчих проваджень які тривали з 2013 року та на день звернення до суду із скаргою (квітень 2016 року) ще не завершені.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановили наявні у справі обставини, у результаті чого дійшли правильного висновку щодо задоволення скарги стягувачів.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до невірного розуміння Першим ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області вимог законодавства, чинного на момент подання скарги, та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик