Справа № 464/7110/18
пр.№ 2/464/465/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

справа № 464/7110/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 не з'явилась,

відповідач ОСОБА_3 не з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 12 січня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського відділу управління юстиції актового запису № 02. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з жовтня 2018 року проживають окремо та шлюбних відносин не підтримують. Спільного господарства не ведуть. Не згодна на примирення. Від шлюбних відносин у сторін є двоє дітей, які проживають із матірю та перебувають на її повному утриманні. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову.

03 січня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

19 лютого 2019 року позивачем подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

19 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про визнання позову повністю. Просить слухати справу у його відсутності.

У підготовче засідання учасники судового процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому з урахування поданих заяв сторін, суд вирішив здійснювати розгляд заяви у відсутності осіб, що не з'явились.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 12 січня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні міському відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського відділу управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 02. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюбу від 12.01.2010 серії 1-СГ № 135297.

Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копіями свідоцтв про народження, що містяться у матеріалах справи.

Дитина проживає разом із матірю та будь-якого спору з цього питання на даний час у сторін немає. Дана обставина визнана відповідачем.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу, обставин проживання дітей з матірю та відсутність спору між сторонами з цього питання на момент ухвалення рішення, а тому у відповідності до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одному із подружжя - позивачу ОСОБА_2

Таким чином, суд прийшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України, беручи до уваги загальні норми права, на які посилалась позивачка у позовній заяві, що містяться у ст. ст. 105, 110 цього Кодексу.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 705,00 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, а відтак, суд прийшов переконання, що позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 352,50 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 352,50 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 139, 141, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 12 січня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського відділу управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 02.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 352,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 352,50 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков