Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

представників позивача - Лісковської О.А., Писаренко Г.О.,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обов'язків,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, вказуючи, що філією «ВГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», правонаступником якого є ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» були переведені за основним місцем роботи: ОСОБА_3, комірник (в кар'єрі) бюро забезпечення гірничо-транспортного виробництва у транспортно-експедиційне управління (далі - ТЕУ) комірником з 03.07.2017року; ОСОБА_4, комірник складського господарства транспортно-експедиційного комплексу ТЕУ - у тому ж управлінні комірником загальноцехового персоналу з 01.04.2016 року; ОСОБА_5, комірник (склади ПММ, кислот і хімматеріалів) складського господарства транспортно-експедиційного комплексу ТЕУ - у тому ж управлінні комірником загальноцехового персоналу з 01.04.2016 року.

За результатами проведення інвентаризації по складам № 4, 5, 10, 11, вторсировини ТЕУ у період з 03.07.2017 по 05.07.2017р, нестачі ТМЦ не виявлено та відбулась передача ТМЦ з підзвіту комірників ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8 на підзвіт комірникам ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3

03.07.2017 року між відповідачами, як членами колективу (бригади) ТЕУ загальноцехового персоналу складу № 4, 5, 10, 11, вторсировини та позивачем відповідно до ст. 135-2 КЗпП України було укладено договір № 10 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, згідно якого відповідачі (колектив) взяли на себе колективну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих їм для зберігання, зважування, комплектування партій, прийому та видачі зі складу товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ).

Відповідачі є матеріально відповідальними особами згідно робочої інструкції та договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, до обов'язків яких входить, зокрема, забезпечення зберігання ТМЦ, переданих їм (колективу) для приймання, обліку, зберігання та видачі.

За результатами проведення річної інвентаризації по складам № 4, 5, 10, 11, вторсировини ТЕУ у період з 01.12.2017 по 15.12.2017р, виявлено нестачу ТМЦ, а саме відходів та брухту з міді рафінованої, із сплавів на основі міді та цинку, мідних сплавів на загальну суму 70716,01 грн.

Відповідно до довідки про розмір збитків, заподіяних філії в результаті нестачі товарно-матеріальних цінностей по місцю зберігання склад вторсировини ТЕУ станом на 01.12.2017, по цінам, що діють 21.12.2017р., загальна сума збитків, спричинених нестачею ТМЦ відповідачами, склала 97 180,64 грн.

Період між двома інвентаризаціями включав липень - 28, серпень - 31, вересень - 30, жовтень - 31, листопад -30, грудень - 1. Всього 151 день.

У вказаний період членами колективу ТЕУ загальноцехового персоналу складу № 4, 5,10, 11 за Договором були відповідачі. При цьому у межінвентаризаційний період на роботі були відсутні: ОСОБА_3-16 днів, ОСОБА_4 - 9 днів, ОСОБА_5 - 20 днів. Тобто кількість відпрацьованих днів у ОСОБА_3 становить 151 - 16 = 135 днів, у ОСОБА_4 становить 151 - 9 = 142 дня, у ОСОБА_5 становить 151 -20= 131 день.

Просять стягнути з відповідачів матеріальну шкоду з ОСОБА_3 у розмірі 32 295,12 грн., з ОСОБА_4 у розмірі 33895,62 грн., з ОСОБА_5 у розмірі 31 054,06 грн. та стягнути пропорційно пред'явленим вимогам суму судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.05.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 96-97), ухвалою від 23.05.2018 року (а.с. 107) розгляд справи призначено з повідомленням (викликом) сторін за клопотанням відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали відзив на позов, згідно з яким проти позову заперечують, вказуючи, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, якими саме конкретно неправомірними діями з їхнього боку було спричинено майнову шкоду підприємству та в чому конкретно полягає їхня вина. Згідно журналу прийому та здачі складу №11 під охорону (склад № 11 розташований разом зі складом вторсировини ТЕУ, в якому згідно інвентаризаційної відомості товарно-матеріальних цінностей від 15.12.2017 була встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей у виді брухту кольорових металів)) слідує, що ОСОБА_5 працювала у ньому по 02.10.2017 року, а ОСОБА_3 працювала в зазначеному складі по 30.10.2017 року. Після 30.10.2017 року і до самого часу проведення інвентаризації та встановлення недостачі ТМЦ, а це грудень 2017 року, в складі вторсировини ТЕУ, працювала виключно, відповідач ОСОБА_4, що в свою чергу є доказом того, що їхньої вини в недостачі ТМЦ не має, оскільки вони у зазначений період взагалі на складі вторсировини не були присутні (тобто не працювали) і доступу до ТМЦ не мали за цією об'єктивною причиною, а тому не мали змоги і забезпечити збереження ТМЦ.

Крім того договір № 10 від 03.07.2017 року про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, укладений між ними та позивачем, не відповідає умовам Типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, затвердженого наказом Мінпраці України від 12.05.96 року N 43, який було зареєстровано в Міністерстві України 11.06.1996 року за N 287/1312. Так, Типовим договором в імперативному порядку передбачено обов'язкове призначення Керівника колективу, який повинен здійснювати керівництво колективом та підписувати звіт про рух та залишок ТМЦ. В свою чергу наданий позивачем як доказ, договір № 10 від 03.07.2017 року, про повну колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, вищевказаних обов'язкових умов не містить, хоча ці умови є дуже важливими, приймаючі до уваги, що саме в них зазначений належний порядок керування над матеріально відповідальними особами та звітування про рух та залишок ТМЦ матеріально відповідальних осіб. Невідповідність укладеного договору умовам Типового договору про повну матеріальну відповідальність або умовам Типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність призводить до недійсності такого договору.

Обов'язок правильно організувати працю працівників, забезпечити її належний процес у різних, у тому числі й несприятливих трудових ситуаціях, а також попередження можливих збитків згідно статей 21,141 КЗпП лежить на власнику або уповноваженому ним органу. Обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна, передбачений частиною першою статті 131 КЗпП.

Адміністрацією позивача не було створено належних умов зберігання ТМЦ, які знаходилися на зберіганні в складі вторсировини ТЕУ, в зазначеному складі знаходилися тепловози належні позивачу, для яких склад вторсировини ТЕУ був місцем їх стоянки, у зв'язку з чим до складу вторсировини та відповідно до ТМЦ, які в ньому зберігалися, мали доступ крім комірника, також інші особи, які працювали на цих тепловозах (машиністи тепловозів, помічники машиністів тепловозу та інші робітники). Все це відбувалося з відома адміністрації позивача. Тобто за наявністю доступу до ТМЦ інших осіб, крім матеріально відповідальної за ці ТМЦ, який був можливим тільки за прямою вказівкою адміністрації підприємства, матеріально відповідальна особа не повинна відповідати за збереження ТМЦ, оскільки власник не зробив необхідних умов для збереження цих ТМЦ.

Під час укладення ними договору про колективну матеріальну відповідальність, діяли дві профспілкові організації: профспілковий комітет ПОП «Вільногірський ГМК» та первинна профспілка «Свободу праці» ДП «ОГХК», у зв'язку з чим позивачем було надано в якості доказу по справі, Перелік посад працівників, з якими необхідно укласти договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, затверджений наказом по філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» від 31.01.2017 року № 39, та погоджений з Головою профспілкового комітету ПОП «Вільногірський ГМК» та з Головою первинної профспілки «Свободу праці» ДП «ОГХК».

Однак зазначений Перелік посад працівників, з якими необхідно укласти договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, затверджений наказом по філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» від 31.01.2017 року № 39, не може бути належним доказом по справі, приймаючі до уваги, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що Голови профспілок, які погодили вказаний Перелік, на час його погодження були наділені повноваженнями погоджувати від імені своїх первинних профспілкових організацій питання щодо встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що для погодження профспілковим представником встановленої колективної матеріальної відповідальності, достатньо підпису лише однієї особи, без проведення засідання профспілкового комітету та видання відповідного наказу або розпорядчого акту про таке погодження.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що до категорії прямої дійсної шкоди належить саме нестача матеріальних цінностей, виявлених у відповідачів, переданих їм у зв'язку з виконанням трудових обов'язків. Про нестачу мова йде у всіх випадках, коли працівник зобов'язаний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість.

Вина відповідачів визначається саме несумлінним ставленням до своїх трудових обов'язків у вигляді бездіяльності та їх наслідків, виражених у формі умислу або необережності. Необережність відповідачів характеризується тим, що вони усвідомлювали протиправність своєї бездіяльності, а також передбачали негативні наслідки своєї протиправної поведінки та свідомо допустили їх настання.

Сам по собі Типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність не є догмою і сторони конкретного договору вправі передбачати в ньому інші додаткові умови відповідальності, ведення обліку, інші взаємні права та обов'язки, які передбачені типовим договором, але не суперечать вимогам законів. (а.с. 146-150 т.1)

В судовому засіданні представник позивача Лісковська О.А., та Писаренко Г.О., позов та відповідь на відгук підтримали в повному обсязі, додатково пояснили, що матеріальна шкода підприємству завдана саме відповідачами, оскільки вони не забезпечили збереження переданих їм матеріальних цінностей. Зверталися до поліції по факту нестачі матеріальних цінностей, проводилося досудове розслідування, провадження по справі закрито, постанову про закриття кримінального провадження не оскаржували, оскільки правоохоронні органи мають чіткий та регламентований КПК України порядок дій при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення (внесення до ЄРДР, проведення слідчих дій, передбачених нормами чинного КПК України, тощо). Після проведення усіх необхідних заходів співробітники поліції дійшли до висновку, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, а відтак факт відсутності брухту міді, який виявлено при проведенні річної інвентаризації оборотних активів за 2017 рік містить ознаки нестачі, які в свою чергу не передбачені як карне діяння в межах кримінального провадження, а визнаються лише як дисциплінарний проступок з наступним фінансовим відшкодуванням підприємству заподіяної шкоди за рахунок матеріально відповідальних осіб. Товарно-матеріальні цінності у вигляді відходів та брухту кольорових металів не могли бути використані у виробничому процесі позивача. Також позивачем було отримано погоджений у відповідності до положень Інструкції з діловодства перелік посад працівників, з якими необхідно укласти договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, що підтверджувалось наявними підписами голів профспілок та всіх необхідних реквізитів. Просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, підтримала відзив, пояснила, що працювала комірником, в її обов'язки входило прийом, зберігання матеріальних цінностей. В грудні 2017 року була інвентаризація. 07.12.17 р. при переважуванні вторинної сировини кольорових металів виявилось, що не вистачало її кількості, більше 400 кг металу у виді стружки, проволоки, проводів. В цьому складі вони не знаходяться, її робоче місце розташовано в іншому складі в другому кінці комбінату. В цей склад приходили, приймали матеріальні цінності, закривали і уходили. Склад закривали на замок і контрольний замок. Приймали склад вранці від охоронця і ввечері здавали, при цьому перевіряли цілісність замків. Це склад вторинної сировини, він знаходиться в одному приміщенні з складом № 11. Вона цей метал не приймала. Останній раз працювала на цьому складі з 1 по 30 жовтня 2017 року. В цьому складі ще стоять тепловози, там є колії, заходили туди машиністи. На цьому складі проводиться списання під час якого приїжджають представники усіх підрозділів, за всіма услідкувати не можливо. При проведенні інвентаризації було візуально видно, що металу менше, була на складі останній раз в жовтні, весь метал був на місці, контрольки не були порушені. Скільки всього є ключів від складу не знає, у них один. Тепловоз у склад привозять пломбований, пломбується кабіна, що ще, не знає, його притягує інший тепловоз, коли треба виїхати, також заїжджає інший тепловоз і витягує, приходять представники СБК - коли приходять, коли ні. Тепловоз може стоять і місяць і два, а було, що виїжджав кожний день.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, пояснила, що працювала комірником приблизно з 2014-2015 року, робоче місце знаходилось на складі № 11, але літом 2017 року їх звідти вивезли, мотивуючи тим, що приміщення аварійне, забрали їхні столи і вивезли на склад 4-5, а на склад вторсировини вони ходили по потребі. До літа 2017 року на цьому складі постійно знаходилось 2 комірника. 07.12.2017р. прийшли на склад для проведення інвентаризації, почали перевантажувати метал, побачили, що не вистачає по вазі, метал був на піддонах, поліцію адміністрація викликала через 2 тижні. Останній раз переважували метал в липні 2017 року, весь метал був на місці. На час укладення договору - акту передачі на збереження ТМЦ не складали. Проводилась тільки інвентаризація, складався опис ТМЦ - вони підписували. З липня 2017 року нікому цей метал не видавала. При ній факту порушення контрольок не було. З липня по грудень метал приймала, але не видавала. Договір підписували і інвентаризацію проводили на час приходу ОСОБА_3 в липні.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, підтримала відзив, пояснила, що працює комірником на цьому складі з 2016 року. Кожен місяць вони передавали склад один одному, все було нормально. Ними ведеться книжка, де фіксується приход, кожен місяць бухгалтерія дає документи, все сходилося за їхніми даними і даними бухгалтерії і перевірялося СБК. При інвентаризації виявили, що навіть візуально металу не хватає, біля піддонів було осипання від кабелів. Склад опечатали, їх не пускали, потім повторно переважили та викликали поліцію. За ці дві неділі їх опитувала служба СБК. Тепловоз курсував весь цей час за вказівкою начальника цеха. Інвентаризація була в липні після переїзду на інше робоче місце, метал переважували, все було нормально в межах погрішності. Нестача була приблизно 500 кг. Нестача в основному міді 2, це мідь у чистому виді - проволка з кабелів, здається мотками.

Представник відповідачів ОСОБА_6 позов не визнав, підтримав наданий відзив на позовну заяву, пояснив, що позивачем не зазначено якими саме діями відповідачів заподіяно шкоду, їх вина не встановлена, і крім того, договір про колективну відповідальність укладено із значними відхиленням від Типового. Кримінальне провадження по факту зникнення матеріальних цінностей закрито в зв'язку з відсутністю складу злочину, куди поділися матеріальні цінності не з'ясовано, а вчинено було злочин оскільки зникла велика кількість матеріальних цінностей. В порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 135-1 КЗпП України, договір про повну матеріальну відповідальність з відповідачами було укладено з порушеннями, рішенням Вільногірського міського суду від 20.06.2018 року, яке залишено в силі постановою Дніпропетровського апеляційного суду цей факт є встановленим і не потребує доказування, тому підстав для покладення матеріальної відповідальності на відповідачів немає. Просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 позов не визнав, пояснив, що немає доказів того, що ТМЦ, по яким виявлено нестачу насправді відсутні на підприємстві, оскільки їх могло бути переміщено в інший структурний підрозділ, видано тощо. Те, що є нестача по складу не свідчить, що є нестача на підприємстві, тому на даний час не встановлена нестача на АТ «ОГХК». Наказом № 39 затверджено перелік посад з якими укладено договори про матеріальну відповідальність, в тому числі і комірниками, однак не зрозуміло яка відповідальність мала місце бригадна чи колективна, які не є тотожними. Підписання переліку головами профспілок не є погодженням з профспілковими організаціями, тому цей наказ є безпідставним, ці обставини встановлені рішенням Вільногірського міського суду, яке набрало законної сили. Просить у позові відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 відповідно до наказу заступника директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» про тимчасове переведення на іншу роботу № 1150 від 22.06.2017 року з 03.07.2017 року переведена з комірника (у кар'єрі) бюро забезпечення на комірника загальноцехового персоналу ТЕУ (а.с. 11 т.1) та відповідно до наказу № 651-П від 14.07.2017 року директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» переведена за основним місцем роботи з 09.07.2017 року у транспорно-експедиційне управління комірником. (а.с. 12 т.1)

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до наказу № 288-П від 28.03.2016 року директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» переведена за основним місцем роботи з 01.04.2016 року комірником загальноцехового персоналу транспорно-експедиційного управління. (а.с. 13 т.1)

Відповідач ОСОБА_5 відповідно до наказу № 281-П від 28.03.2016 року директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» переведена за основним місцем роботи з 01.04.2016 року комірником загальноцехового персоналу транспорно-експедиційного управління. (а.с. 14 т.1)

Згідно копії наказу № 209 від 29.07.2017 року в.о. директора філії О.І. Прокопенка наказано провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей на складах № 4,5, 10, 11, вторсировини ТЕУ станом на 03.07.2017 з прийманням-передачею ТМЦ з підзвіту комірників ТЕУ ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 в підзвіт комірникам ТЕУ ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, термін проведення з 03.07.2017 року по 05.07.2017 року (а.с. 15 т.1)

Згідно інвентаризаційної відомості товарно-матеріальних цінностей АИ-0000832 від 03.07.2017 року відбулася передача ТМЦ з підзвіту комірників ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8 на підзвіт комірникам ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, що підтверджується їх підписами. Під час проведення інвентаризації нестачі ТМЦ не виявлено (а.с. 16-17 т.1)

Також між ПАТ «ОГХК», від імені якого виступає філія «ВГМК» ПАТ «ОГХК» та членами колективу (бригади) транспорно-експедиційного управління загальноцехового персоналу № 4,5,10,11 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 03.07.2017 року був укладений договір № 10, про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, згідно якого колектив (бригада) взяв на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих їм на зберігання, зважування, комплектування партій, прийому та видачі зі складу товарно-матеріальних цінностей, а уповноважений орган зобов'язався створити колективу (бригаді) умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов'язань (а.с. 18-19 т.1).

Відповідно до п.п. 2.5, 2.6, 2.9, 2.10, 2.12, 2.19 робочої інструкції комірнику транспортно-експедиційного управління, яка затверджена 13.11.2014 року директором філії «Вільногірський ГМК ДП «ОГХК», до основних завдань і обов'язків даної посади, належить: приймання на склад, зваження, зберігання та видача зі складу матеріальних цінностей; перевірка відповідності цінностей, які приймаються, супровідним документам; організація зберігання матеріалів і продукції з метою запобігання їх псуванню та втратам; забезпечення зберігання матеріальних цінностей; ведення обліку наявних на складі матеріальних цінностей і звітну документацію про їх рух. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з інструкцією ознайомлені 01.04.16 року, ОСОБА_10 03.07.17 року (а.с. 20 т.1)

Згідно копії наказу № 362 від 23.10.2017 року в.о. директора філії О.І. Прокопенка наказано провести інвентаризацію станом на 01.12.2017 року товарно-матеріальних цінностей на складах № 4, 5, 10, 11, вторсировини ТЕУ станом на 01.12.2017, термін проведення з 01.12.2017 року по 15.12.2017 року (а.с. 21-22 т.1)

Згідно інвентаризаційної відомості товарно-матеріальних цінностей АИ-0001153 від 01.12.2017 року встановлено нестачу ТМЦ, а саме відходів та брухту з міді рафінованої, із сплавів на основі міді та цинку, мідних сплавів на загальну суму 70716,01 грн. (а.с. 23-25 т.1)

Результати інвентаризації затверджені протоколом засідання комісії від 21.12.2017 року, що підтверджено протоколом засідання інвентаризаційної комісії по інвентаризації оборотних активів від 21.12.2007 року № 9, затвердженого директором філії 21.12.2017 року за підсумками інвентаризації (а.с.151-155)

Як вбачається з довідки ПАТ «ОГХК» розмір збитків, заподіяних філії в результаті нестачі товарно-матеріальних цінностей по місцю зберігання склад вторсировини ТЕУ станом на 01.12.2017 року по цінам, що діють 21.12.2017 року становить 97180,64 грн. (а.с. 26 т.1).

Як вбачається з довідки ПАТ «ОГХК» розмір збитків, заподіяних філії в результаті нестачі товарно-матеріальних цінностей по місцю зберігання склад вторсировини ТЕУ станом на 01.12.2017 року по цінам, що діють 04.04.2018 року становить 97244,80 грн. (а.с. 48 т.1).

На підтвердження наявності на підприємстві відповідача колективної (бригадної) відповідальності, позивачем наданий наказ № 39 від 31.01.2017 «Про організацію роботи по укладанню договорів повної індивідуальної та колективної (бригадної) матеріальної відповідальності», директора філії, яким затверджено Перелік посад працівників філії, з якими необхідно укласти договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва (а.с. 27 т.1). Сам перелік посад погоджений головою профспілкого комітету ПОП «Вільногірський ГМК» та керівником первинної профспілки «Свободу праці» ДП «ОГХК» (а.с. 28, 89 т.1)

Кількість відпрацьованих днів у міжінвентаризаційний період відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтверджено табелями обліку використання робочого часу дільниці ТЕУ за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 (а.с. 29-46, а.с. 71-88 т.1)

На підтвердження періодів роботи відповідачів на складі вторсировини також надано копію журналу прийому та здачі складу № 11 вторсировини під охорону (а.с. 181-272)

Відповідно до копії заяви від 21.12.2017 року, ОСОБА_4, просить утримати з її заробітної плати 127,64 грн. за нестачу відходів і брухту із міді рафінованої, виявленої при інвентаризації складу вторсировини ТЕУ станом на 01.12.2017 року ТМЦ (а.с. 47 т.1).

Згідно повідомлення на ім'я ОСОБА_4, начальника Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Д.В. Коваленко, повідомляє, що її звернення було зареєстровано до Журналу єдиного обліку за № 69 від 05.01.2018 року, оскільки факт звинувачення в крадіжці не підтвердився, у зв'язку з чим не має підстав для початку слідчим кримінального провадження (а.с. 125 т.1)

Згідно ст.135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

З аналізу ч. 2 ст. 135-2 КЗпПУ вбачається, що для встановлення колективної матеріальної відповідальності та укладення з колективом відповідного договору про це, обов'язковою є наявність двох умов:

- колективна матеріальна відповідальність установлюються власником або уповноваженим ним органом;

- установлення колективної матеріальної відповідальності проводиться за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади).

Відсутність хоча б однієї з цих умов слід вважати порушенням порядку встановлення колективної матеріальної відповідальності.

Встановлення колективної матеріальної відповідальності власником або уповноваженим ним органом, слід розуміти як факт прийняття конкретного розпорядчого акту або ухвалення відповідного рішення про встановлення такого роду відповідальності, при наявності у суб'єкта ухвалюючого це рішення необхідних повноважень на це.

Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ч.1,2 ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсування матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Згідно ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Трудові обов'язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП).

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу (ст.138 КЗпП)

Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП обов'язковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:

1) пряма дійсна шкода;

2) протиправна поведінка працівника;

3) вина в діях чи бездіяльності працівника;

4) прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Відповідно до ч.1,3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівника» від 22.12.1992 року, вказано, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди. За яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Відповідно до п. 8 вказаної постанови, зазначено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Отже, необхідною умовою настання колективної відповідальності є укладення між підприємством, установою, організацією та працівником договору про колективну матеріальну відповідальність.

Крім того відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, на підтвердження наявності на підприємстві відповідача колективної (бригадної) відповідальності, позивачем надано наказ № 39 від 31.01.2017 «Про організацію роботи по укладанню договорів повної індивідуальної та колективної (бригадної) матеріальної відповідальності» директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК», додатком № 2 якого є перелік посад працівників, з якими необхідно укласти договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, який погоджений головою профспілкого комітету ПОП «Вільногірський ГМК» Ф.Ф. Клименко, та керівником первинної профспілки «Свободу праці» ДП «ОГХК» Яковець. (а.с. 27-28 т.1)

Згідно копії листа директора філії А.С. Сторчака від 31.01.2017р., останній звернувся до керівників вказаних профспілок та керуючись ч.2 ст. 135-2 КЗпП України просив погодити перелік посад працівників, якими необхідно укласти договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність на надав останнім для погодження лише перелік - додаток № 2 до наказу від 39 від 31.01.2017 року. (а.с. 156 т.1)

Однак, відповідно до ч.3 ст. 135-2 КЗпП України, перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Допустимих доказів того, що позивачем дотримано вимоги встановлені зазначеною статтею та розроблено перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за участю профспілкових об'єднань України та затверджено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення не надано, а відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 174/711/17, п/с № 2/174/40/2018 від 20.06.2018 року у справі за позовом ОСОБА_14 до ПАТ «Об'єднана гірничо-металургійна компанія, про визнання незаконним та скасування наказів про оголошення догани та про відшкодування матеріальної шкоди та за зустрічним позовом ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_14, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, яке відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного суду від 06.12.2018 року залишено без змін та набрало законної сили, встановлено той факт, що під час встановлення колективної матеріальної відповідальності, відповідачем ПАТ «Об'єднана гірничо-металургійна компанія», не було отримано погодження виборних органів первинних профспілкових організацій або профспілкового представника наказу № 39 від 31.01.2017 року «Про організацію роботи по укладенню договорів повної індивідуальної та колективної (бригадної) матеріальної відповідальності», з додатками до нього, в яких закріплюється перелік професій та посад на які він розповсюджується.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню у даній цільній справі, оскільки були встановлені вказаним рішенням, зокрема, щодо позивача по справі.

Відтак, суд вважає встановленим, що договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 10 від 03.07.2017 року, був укладений між сторонами з порушенням ч.2 ст.135-2 Кодексу Законів про працю України, а тому підстави для покладення матеріальної відповідальності на відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відсутні.

До того ж, позивачем не доведено, що шкода, заподіяна нестачею матеріальних цінностей, завдана позивачу саме внаслідок бездіяльності відповідачів та їх винної поведінки, ці твердження позивача фактично ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки як встановлено в судовому засіданні, на складі, де виявлено нестачу металу, зберігаються як матеріальні цінності, які ввірені на зберігання відповідачам, так і інше майно підприємства, зокрема, тепловоз, транспортування якого для зберігання та забирання із зберігання здійснюється іншими працівниками підприємства, обставини щодо можливої причетності цих працівників підприємства до зникнення брухту металу із складу ані позивачем, ані правоохоронними органами в ході розслідування кримінального провадження, розпочатого по заяві позивача, не перевірялося, кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину, і у встановленому законом порядку дане рішення позивачем не оскаржувалося (а.с. 82 т.2).

При таких обставинах, у задоволенні позову слід відмовити, а понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого ним судового збору в розмірі 1762,00 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід віднести на його рахунок.

На підставі ст.ст. 2, 130, 131, 135-1, 135-2, 135-3, 137, 138 КЗпП України, ст.ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обов'язків - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий суддя: підпис А.А. Борцова