Провадження № 22-ц/802/103/19 Категорія: 29 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Киці С.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання - Губарик К.А.,

позивачки - ОСОБА_2,

представника позивачки - ОСОБА_3,

відповідачки - ОСОБА_4,

представника відповідачки - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивачки на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_4 є її сусідкою та має у володінні пасіку, яка знаходиться біля межі належних їм земельних ділянок.

Позивачка зазначала, що утримання пасіки відповідачкою загрожує її життю та здоров'ю, а також її близьким, оскільки комахи потрапляють до її оселі чим завдають незручності. Бджоли неодноразово жалили її та членів її родини, від чого вона себе погано почуває, та зверталася за медичною допомогою. Вважає, що дії відповідачки щодо утримання пасіки та розведення бджіл поблизу її житлового будинку є неправомірними, оскільки в результаті таких дій її покусали бджоли, чим їй було завдано моральну шкоду.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не врахував показань свідків, які підтвердили факт завдання їй моральної шкоди, оскільки вони неодноразово бачили як бджоли, які вилітали з господарства відповідачки, а саме з пасіки, дійсно її жалили. Ці свідки бачили її після укусів бджіл з опухлим обличчям. Судом не враховано, що утримання відповідачкою пасіки та розведення бджіл поблизу житлового будинку позивачки загрожує її життю і здоров'ю членів її сім'ї. Крім того, висновок суду про те, що приблизно кожне п'яте домогосподарство має в підсобному господарстві пасіку, є надуманим і не відповідає дійсності.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивачка належними та допустимими доказами не довела суду наявності підстав для відшкодування відповідачкою моральної шкоди, наявності протиправних дій чи бездіяльності останньої, а також причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та протиправними діяннями.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими і такими, що узгоджуються з нормами матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2, а відповідачка ОСОБА_4 у сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 має пасіку бджіл у своєму домогосподарстві. Згідно наданої копії ветеринарно-санітарного паспорта пасіки від 23 квітня 2018 року, пасіка має 8 бджолосімей (а.с.17-18). Пасіка має суцільну огорожу висотою 2,5 м, а зі сторони будинку позивачки - суцільне насадження горіхових дерев висотою більше 5 метрів.

Як вбачається з листа Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області від 14 березня 2018 року №02.02.-07/1341, пасіка відповідачки відповідає ветеринарно-санітарним нормам.

З показань допитах в якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4 судом встановлено, що сторони по справі тривалий час перебувають у неприязних відносинах. Відповідачка дійсно має пасіку. Пасіку у селі має приблизно кожне п'яте домогосподарство.

27-28 травня 2018 року позивачка зверталася за медичною допомогою у зв'язку з укусами бджіл (а.с.5), на підтвердження чого також надала суду фотографії (а.с.23-24, 42).

Звертаючись до суду із позовом, позивачка зазначала, що внаслідок утримання відповідачкою пасіки вона позбавлена права на безпечні й здорові умови проживання та користування земельною ділянкою та житловим будинком. Крім того вважає, що дії відповідачки щодо утримання пасіки та розведення бджіл поблизу її житлового будинку є неправомірними, оскільки в результаті таких дій її покусали бджоли, чим їй було завдано моральну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про бджільництво» фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил.

Пунктом 1.3. Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини від 30 січня 2001 року № 9 визначено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади.

При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл.

Як встановлено місцевим судом, таким вимогам пасіка відповідачки відповідає.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте як встановлено місцевим судом, позивачкою, як це визначено статтею 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй відповідачкою моральної шкоди, зокрема не надано доказів протиправності діяння відповідачки, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням, а також вини останньої в її заподіянні.

Ураховуючи позовні вимоги позивачки та те, що сам по собі факт утримання відповідачкою пасіки не є порушенням права позивачки на безпечні й здорові умови проживання та користування її земельною ділянкою та будинком, а також те, що позивачкою не доведено, що саме бджоли з пасіки відповідачки, а не інші комахи, жалили її, чим завдали моральних страждань, та з огляду на те, що пасіка ОСОБА_4 у селі не є єдиною, оскільки інші домогосподарства також мають у підсобному господарстві пасіки, тому висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди є законним і обґрунтованим.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що нею були доведені обставини щодо неправомірних дій відповідачки у зв'язку з утриманням пасіки та розведенням бджіл поблизу її житлового будинку, в результаті яких їй було завдано моральну шкоду, безпідставні, оскільки спростовуються вищенаведеними обставинами, які вказують на недоведеність факту вчинення відповідачкою будь-яких неправомірних дій, які би завдали моральної шкоди позивачці.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді