ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6012/19 Справа № 210/144/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника Чекмарьова ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства Ретікулум Пауер (Reticulum Power, a.s.) до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року акціонерне товариство Ретікулум Пауер (Reticulum Power, a.s.) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором про надання іпотечного кредиту № 3200/195089-01/08/01-001/00/R від 17 січня 2008 року, яка виникла через неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, а саме: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 777 495 чеських крон 37 геллерів, заборгованість по відсоткам в розмірі 233 361 чеська крона 28 геллерів, а також неустойку в розмірі 571 963 чеських крони 92 геллера, а всього - 2 582 820 чеських крон 57 геллерів, що еквівалентно 1 791 617 гривень 40 копійок.

Позов мотивований тим, що 17 січня 2008 року між Іпотечним Банком АТ та громадянином України ОСОБА_5 було укладено договір про надання іпотечного кредиту № 3200/195089-01/08/01-001/00/R. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між відповідачами, Іпотечним Банком АТ та ТзОВ «Робіс» було укладено договір застави об`єкту нерухомості № 3200/195089-01/08/01-002/00/R, предметом якого визначено квартиру (будується) № АДРЕСА_1 /3 в будинку № АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 та частка спільної власності у розмірі 517/23611 у просторах загального користування все в межах населеного пункту Ліпно над Влтавою, а також частка спільної власності у розмірі 517/23611 на земельній ділянці № АДРЕСА_3 : Ліпно над Влтавою, кадастрова територія Ліпно над Влтавою. Згідно умов кредитного договору, Іпотечний Банк АТ зобов`язався надати відповідачам кредит у розмірі 2596665 чеський крон, а відповідачі зобов`язались сплатити кредит, відсотки та інші комісійні платежі за договором на встановлених умовах Відсоткова ставка встановлена на рівні 5,14% річних. Кредит надано з метою купівлі нерухомості, зазначеної вище.

Відповідачі отримали кредит, частково погасивши свою заборгованість в сумі 49548,60 чеських крон, станом на 14 грудня 2011 року заборгованість відповідачів складає 2986485,47 чеських крон (тіло кредиту без урахування відсотків та комісій). 08 грудня 2011 року між Іпотечним Банком АТ та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги, який набув чинності 15 грудня 2011 року, згідно з умовами якого Іпотечний Банк АТ відступив позивачу права вимоги, в тому числі до відповідачів за кредитним договором. 17 січня 2012 року позивач направив відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту, яка залишилась останніми без виконання. Тому позивачем, як заставодержателем було реалізовано право на предмет застави шляхом реалізації предмета застави на підставі відповідного рішення суду від 13 квітня 2012 року, на публічному примусовому аукціоні 30 жовтня 2012 року, дохід від реалізації склав 1253040 чеських крон. За рахунок коштів, отриманих від продажу предмета застави, задоволено вимоги позивача щодо сплати відповідачами процентів за користування кредитом, неустойки, а також частково вимоги по сплаті тіла кредиту.

Станом на 06 листопада 2012 року загальна сума заборгованості становить 1777495,37 чеських крон, станом на дату подання позову заборгованість становить 2582820,57 чеських крон, що становить еквівалент 1791617,40 грн. Вказану суму заборгованості позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року позов задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Ретікулум Пауер» (Reticulum Power, a.s.) заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 777 495 чеських крон 37 геллерів, заборгованість по відсоткам в розмірі 233 361 чеська крона 28 геллерів, неустойку в розмірі 571 963 чеських крони 92 геллера, а всього - 2 582 820 чеських крон 57 геллерів.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги АТ Ретікулум Пауер щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та неустойки не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними. Відповідачі не виконували умови договору в повному обсязі, тому дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитом, розмір якої останніми не спростовано.

В апеляційних скаргах представники ОСОБА_3 та Чекмарьова К.В. просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував норми матеріального права щодо строку позовної давності, також судом не доведено обставин, що мають значення для справи та суд першої інстанції необґрунтовано визнав їх встановленими.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 17 січня 2008 року між Іпотечним банком АТ та відповідачем ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , від імені яких за довіреністю діяв ОСОБА_8 було укладено договір про надання іпотечного кредиту №3200/195089-01/08/01-001/00/R, згідно умов якого відповідачам було надано кредит в розмірі 2596665,00 чеських крон зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,14% річних (том 1 а.с. 34-40).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 17 січня 2008 року між Іпотечним банком АТ, відповідачами та ТОВ «Робіс» було укладено Договір застави нерухомості №3200/195089-01/08/01-001/00/R, згідно умов якого предметом застави є: квартиру (будується) № АДРЕСА_1 /3 в будинку АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 та частка спільної власності у розмірі 517/23611 у просторах загального користування все в межах населеного пункту Ліпно над Влтавою, а також частка спільної власності у розмірі 517/23611 на земельній ділянці № АДРЕСА_3 : Ліпно над Влтавою, кадастрова територія Ліпно над Влтавою (том 1 а.с. 46-49).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 29 грудня 2014 р. у відповідачів утворилася заборгованість: по тілу кредиту в сумі 1 777 495 чеських крон 37 геллерів, по відсоткам в сумі 233 361 чеська крона 28 геллерів, неустойка в сумі 571 963 чеських крони 92 геллера, а всього - 2 582 820 чеських крон 57 геллерів, що еквівалентно на дату подачі позову до суду 1791617,40 гривень (том 4 а.с. 59-63), з врахуванням часткового погашення 06 листопада 2012 р. заборгованості за кошти, які надійшли від продажу предмета застави на аукціоні 30 жовтня 2012 р.

Відповідно до статті 4 Договору про відступлення права вимоги, укладеного у грудні 2011 року між Іпотечним банком АТ та АТ ОСОБА_9 Пауер, до останнього перейшло право вимоги зі всіма правами та обов`язками, приналежностями та забезпеченням, пов`язаними з даними вимогами, і також зі всіма правами та обов`язками, які випливають з окремих договорів про надання іпотечних кредитів, зокрема, відповідно до п.1.19 вказаного договору - право вимоги за договором № 3200/195089-01/08/01-001/00/R укладеного 17 січня 2008 року з відповідачами (том 1 а.с. 79-86).

Звертаючись до суду з позовом, АТ Ретікулум Пауер посилалося на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла вказана заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд обґрунтовано виходив з того, що вимоги АТ Ретікулум Пауер щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та неустойки не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними. Відповідачі не виконували умови договору в повному обсязі, тому дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитом, розмір якої останніми не спростовано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статті 627 ЦК України зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 76 Закону «Про міжнародне приватне право» суди України можуть брати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

При цьому, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-754/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» зазначено, що згідно із роз`ясненням президії Вищого господарського суду України від 31 травня 2002 року № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. У випадку обрання сторонами права, що підлягає застосуванню до змісту правовідносин, суд застосовує це право у вирішенні спору. При цьому за приписами частин третьою та четвертої статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" вибір права може бути здійснений щодо угоди (правочину) в цілому або її окремої частини. Вибір права щодо окремих частин угоди повинен бути явно вираженим.

Згідно зі статтею 32 цього ж Закону зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має з правочином найбільш тісний зв`язок.

Окремі колізійні норми можуть закріплюватися у двосторонніх міжнародних договорах про правову допомогу у цивільних справах.

У Розділі VI Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено норми щодо договірних зобов`язань.

Зокрема, згідно зі статтею 43 зазначеного Закону сторони договору можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. Відповідно до частини другої статті 44 цього ж Закону за відсутності згоди сторін про вибір права, що застосовується до договору, застосовується право, з яким договір найбільш тісно пов`язаний, вважається, наприклад, щодо договору про нерухоме майно - право держави, у якій це майно знаходиться, а якщо таке майно підлягає реєстрації, - право держави, де здійснена реєстрація; щодо договору, укладеного на аукціоні, за конкурсом або на біржі, - право держави, у якій проводиться аукціон, конкурс або знаходиться біржа.

Згідно зі статтею 509 ЦК України цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

При з`ясуванні обставин, які випливають із зобов`язальних правовідносин за участю іноземного елемента вирішальне значення має вибір права, яким регулюються ці правовідносини.

За винятком випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України, сторони договору за статтею 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Якщо сторони не досягнули згоди про вибір права, то відповідно до статті 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону.

Згідно зі статтею 32 цього ж Закону у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Колізійні норми у сфері зобов`язального права містяться також у двосторонніх договорах про правову допомогу.

Відповідно до статті 48 Договору між Україною та Чеською Республікою «Про правову допомогу в цивільних справах» від 28.05.2001 року, ратифікованого Законом України від 10 січня 2002 року № 2927-III, договірні правовідносини регулюється законодавством, яке обирається за згодою їхніх учасників, а за відсутності згоди - законодавством сторони, на території якої було укладено договір, за винятком договорів щодо нерухомого майна, де застосовується законодавство держави, на території якої знаходиться нерухомість. Форма договору регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, яким регулюється і саме договірне зобов`язання. Справи з вирішення спорів, що виникають з договірних відносин, є компетентним вирішувати орган юстиції тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач або знаходиться спірне нерухоме майно.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовані норми закону щодо спливу строку позовної давності, про застосування якої є відповідні заяви, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 257 України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до параграфу 387 пункту 2 Комерційного кодексу, всі права, що випливають із договірних відносин, є строковими, за винятком права на розірвання договору, укладеного на невизначений строк. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором є строковими. Як правило, строк позовної давності на виконання зобов`язання починає спливати з моменту, коли зобов`язання мало бути виконаним або виконання зобов`язання повинно було розпочатися (тобто з настанням строку виконання зобов`язання). У випадку виконання зобов`язання частинами, для кожної частини свій строк позовної давності.

Відповідно до Комерційного кодексу, загальний строк позовної давності становить 4 роки і цей строк застосовується завжди, окрім випадків, коли для окремих вимог спеціально встановлено інший строк позовної давності. Зі спливом строку позовної давності право на виконання зобов`язання не зникає. Проте, якщо сторона, яка повинна виконати зобов`язання, після спливу строку позовної давності заперечує проти цього строку, то це право не буде визнане навіть в суді.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір припинив свою дію 23 січня 2012 року, з даним позовом позивач звернувся 29 грудня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційних скарг про те, що в суді першої інстанції було заявлене клопотання про призначення судово-економічної експертизи, проте остання проведена не була, у зв`язку з ненаданням стороною позивача необхідних документів, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову, колегія суддів не може прийняти до уваги оскільки апелянти не скористались свої правом заявлення такої експертизи у судді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційних скарг про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є необґрунтованими.

Інші приведені в апеляційних скаргах доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційних скаргах доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги представника Чекмарьова Костянтина ОСОБА_10 ОСОБА_11 Петровича, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко