Справа № 452/2370/19
Провадження № 6/452/42/2019
УХВАЛА

іменем України

08 серпня 2019 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кравціва В.І.,

секретар судового засідання Макаревич Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Партики О.В.,

та приватного виконавця Маковецького З.В.,

встановив:

На підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 218 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 172 000,00 грн., а також 2 580,00 грн. судових витрат.

ОСОБА_1 23 липня 219 року звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, посилаючись на те, що він, Баранецький, від виконання зобов`язань не ухилявся, сплачував на користь позивача кошти, що підтверджується квитанціями, сам факт невиконання самостійно боржником зобов`язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 та його представник адвокат Партика О.В. у підтримання заяви посилалися на викладені у ній обставини.

Приватний виконавець Маковецький З.В. заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що боржник не вживає достатні заходи для виконання рішення суду .

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Із ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2018 року відомо, що ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 172 000,00 грн., а також 2 580,00 грн. судових витрат.

Згідно ч. 5, ч. 6 та ч. 7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: "Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною". При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Тобто, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Суд з урахуванням вищенаведеного враховує, що тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Із квитанцій від 10 травня 2018 року, 22 червня 2018 року, 13 липня 2018 року, 21 серпня 2018 року, 1 лютого 2019 року та 28 березня 2019 року видно, що ОСОБА_1 виконувалося рішення суду та сплачувалися кошти на його виконання.

Та обставина, що боржник ОСОБА_1 не з`являвся на виклики приватного виконавця не свідчить про те, що боржник ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, приватним виконавцем не надано докази про те, що виклики були вручені боржнику.

Ураховуючи наведене, відсутні відомості про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення, а відтак відпали підстави для його обмеження у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст. 258-261, 441 ЦПК України, суд

постановив:

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосовані на підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівсько області від 4 жовтня 2018 року до громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який постановив ухвалу, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повної ухвали буде складено 13 серпня 2019 року.

Суддя