Номер провадження: 22-ц/813/5207/19
Номер справи місцевого суду: 499/1127/18
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря - Маслова Р.Ю.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2019 року (одноособово суддя Погорєлов І.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

08.08.2018 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2 500 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовано наступним.

З 20.01.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2. перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням суду шлюб між подружжям розірвано.

Посилаючись на те, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 26.02.2019 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1 500 гривень, але не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачка на користь держави суд стягнув судовий збір у розмірі 422,80 гривень та 704,80 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Відповідач ОСОБА_2 не погодився із рішенням суду першої інстанції від 26.02.2019 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позову зі стягнення аліментів у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто 813 гривень, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини скасувати й відмовити у задоволенні позову, посилаючись на незаконність рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_2 зазначає:

Судом першої інстанції не враховані та не досліджені належним чином докази і його пояснення, які надавалися ним та його представником у судових засіданнях.

Суду надані довідки про його вкрай тяжкий матеріальний стан, а саме довідка про те, що на обліку у центрі зайнятості він не перебуває, транспортних засобів за ним не зареєстровано, як фізична особа-підприємець він не зареєстрований, нерухомого майна у нього не має, офіційного постійного доходу також у нього не має. Суд зобов`язав його виплачувати кошти, яких в нього не має, що порушує його права.

Максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати на утримання дитини, становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який з грудня 2018 року на дитину віком до 6 років складає 1 626 гривень, отже, відповідно до ст. 182 СК України, він має можливість сплачувати 50 % від прожиткового на дитину, тобто 813 гривень на місяць до досягнення дитиною повноліття.

Стосовно стягнення аліментів на дружину заперечує у повному обсязі. Він не має матеріальної можливості утримувати колишню дружину ОСОБА_3 , тим паче, що вона отримує щомісячну одноразову допомогу на утримання дитини, позивачка не є інвалідом та перебуває у сімейних відносинах з іншим чоловіком.

Посилання суду в рішенні на те, що ОСОБА_2 є молодою, енергійною людиною є формальними міркуваннями, якими не може бути обґрунтовано рішення суду.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивачка не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

З 20.01.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась донька ОСОБА_5 (а.с. 8,9).

Дитина проживає разом із позивачкою, позивачка ОСОБА_3 не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення нею 3/х років, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною (а.с. 8,10,56).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в України ( АДРЕСА_1 , а.с.15) офіційно не працює (а.с.33).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із обов`язку подружжя з утримання дитини і дружини, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і частково задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно у розмірі 1 500 гривень, але не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивачки щомісячно у розмірі 500 гривень до досягнення дитиною 3/х років виходив з того, що дитина і позивачка потребують матеріальної допомоги відповідача, а відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу у такому розмірі (а.с.67-70).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає зміні з таких підстав.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.ч.1,2 СК України).

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1,2 ст. 75 СК України).

Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 1, 2 ст. 84 СК України).

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 20.01.2017 року і мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає разом із матір`ю, позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, дитина і позивачка потребують матеріальної допомоги.

Відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців, крім позивачки і дитини, у відповідача немає, а тому відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та дружини у розмірі, який визначив суд першої інстанції.

Разом з тим, рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає зміні у цій частині з викладенням резолютивної частини в іншій редакції з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на те, що чинним законодавством визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, але не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, рішення суду у цій частині підлягає зміні.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідача у скарзі про те, що: суд не врахував та не дослідив докази і його пояснення; він надав довідки про його вкрай тяжкий матеріальний стан, а саме довідки, що на обліку у центрі зайнятості не перебуває, транспортних засобів за ним не зареєстровано, як фізична особа-підприємець він не зареєстрований, нерухомого майна у нього не має, офіційного постійного доходу також не має; максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати на утримання дитини, становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, тобто 813 гривень на місяць; він не має матеріальної можливості утримувати колишню дружину ОСОБА_3 , яка отримує щомісячну одноразову допомогу на утримання дитини, не є інвалідом і перебуває у сімейних відносинах з іншим чоловіком; посилання суду в рішенні на те, що він є молодою, енергійною людиною є лише формальними міркуваннями, - не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, яка ратифікована 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому, слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів, зазначена обставина не звільняє батьків від обов`язку з утримання дитини.

У розумінні ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку)не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховував матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення аліментів керувався, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Суду не надано доказів того, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Позивачка, як особа, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення останньою 3/х років, також має право на матеріальне забезпечення від батька дитини і колишнього чоловіка. Отримання позивачкою соціальної допомоги від держави на утримання дитини, не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

Суд визначив розмір аліментів на утримання позивачки з врахуванням матеріального становища відповідача.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та позивачки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист прав дитини і позивачки шляхом часткового задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1 500 гривень, однак не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не відповідає нормам ч. 2 ст. 182 СК України, рішення суду в цій частині підлягає зміні з викладенням резолютивної частини у новій редакції.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини і судових витрат ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу відповідача зі зміною рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини і залишенням без змін рішення суду про стягнення аліментів на утримання позивачки. Позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому відповідач не має права на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.п.1,2, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - змінити, виклавши резолютивну частину рішення у цій частині в новій редакції:

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІІН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1 500 гривень щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , а також стягнення судових витрат - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до ст. 389 ч.3 п.2 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 02.01.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова