_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/730/14-ц
Провадження № 4-с/520/41/19
УХВАЛА

18.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Маломуж А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 1), за участю стягувача ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про скасування розрахунку заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою та просить скасувати розрахунок заборгованості боржника по аліментам ОСОБА_1, що був складений 15.01.2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 в ході примусового виконання виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси по справі №520/730/14-ц від 09.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини у розмірі 700,00 гри. щомісячно починаючи з 23.01.2014 року до 29.04.2018 року та 400 грн. з 30.04.2018 року до 04.01.2023 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2014 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, починаючи з 23 січня 2014 року до 29 квітня 2018 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, починаючи з 30 квітня 2018 року до 4 січня 2023 року. 23.01.2018 року боржник отримав розрахунок заборгованості з аліментів, відповідно до вказаного розрахунку виконавець самостійно визначив, що розмір відрахувань треба проводити у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Вважає , що розрахунок здійснений у відсутності законних підстав, тому звернувся з вказаною скаргою до суду.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 року скаргу прийнято до провадження.

Учасники процесу у судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Представника скаржника надав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він буде приймати участь в іншому судовому засіданні, до заяви додав роздруківку з сайту, проте з наданих документів не вбачається повноважень представника на представлення осіб вказаних в заяві. Враховуючи викладене, суд вважає причини неявки представника неповажними.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною пятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, починаючи з 23 січня 2014 року до 29 квітня 2018 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, починаючи з 30 квітня 2018 року до 4 січня 2023 року.

15.01.2019 року державний виконавець Анісімова А.В. склала розрахунок заборгованості боржника по аліментам, згідно з яким, станом на 15.01.2019 року заборгованість по сплаті аліментів складає 5915,48 грн.

З вказаним розрахунком заборгованості заявник не погоджується, оскільки державний виконавець позбавлений права самостійно збільшувати мінімальний розмір по періодичним платежам по вже винесеним судовим рішенням, а питання збільшення розміру виплат по рішенням про стягнення аліментів вирішується виключно у судовому порядку за відповідною заявою платника або одержувача періодичних платежів.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

Однак, ні скаржником, ні його представником не надано суду доказів неправомірності дій державного виконавця, навіть не надано сам розрахунок, який боржником оскаржується.

В той же час суд зазначає, що відповідно до вимог ч.8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Вказана норма статті узгоджується з положеннями ч.3 ст. 195 СК України, відповідно до якої розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Скаржник не скористався вказаним правом та не оспорив розмір заборгованості зі сплати аліментів у позовному провадженні, а лише просить скасувати розрахунок державного виконавця, що не передбачено законодавством, як спосіб захисту цивільного права.

Відповідно до ч. 2,3 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вказує на те, що розрахунок заборгованості по аліментам не є рішенням державного виконавця, тому не підлягає скасуванню.

Щодо позиції скаржника, про те, що державний виконавець не мав законних підстав здійснювати вказаний розрахунок суд вказує на наступне.

28.08.2018 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів та відповідно до ч. 1 цієї статті порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, дії старшого державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, тому немає підстав для скасування розрахунку, що є і неналежним способом захисту.

Відповідно до вимог ст. 18 ч. 1 цього Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, суд не в праві втручатись в діяльність державного виконавця при здійсненні ним виконавчого провадження, та зобов'язувати його вчиняти ті чи інші дії, спрямовані на примусове виконання судових рішень.

Оцінюючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст. 182 СК України, ст.ст. 447-450, 451 ЦПК України, суд

У ХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 1), за участю стягувача ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про скасування розрахунку заборгованості, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 20.02.2019 року.

Суддя Маломуж А. І.