_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
Єдиний унікальний номер справи 667/9850/15-ц Головуючий у першій інстанції Прохоренко В.В.
Номер провадження 22-ц/819/156/19 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (суддя -доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Склярської І.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Давиденко І.О.,

за участі представника позивача, адвоката Петрової О.О.,

представника відповідача, адвоката Бебік О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2018 року у складі судді Прохоренко В.В., у справі № 667/9850/'5-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

16.12.2015 ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Зазначала, що з 25.10.2002 року по 28.08.2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Під час шлюбу ними було придбано житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 11.06.2004 року згідно рішення виконкому Комсомольської райради м. Херсона від 14.05.2004 року №61.

Посилаючись на те, що з відповідачем не має можливості вирішити питання розподілу спільного майна в добровільному порядку з посиланням на рівність часток майна подружжя позивач просила визнати за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, зазначивши, що від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на утриманні позивача. Рішенням Комсомомльського районного суду м. Херсона від 04.01.2016 року з відповідача, ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн, зі сплати яких відповідач має заборгованість.

Посилаючись на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, аліментів, присуджених рішенням суду не достатньо для забезпечення нормального розвитку дитини, а тому з посиланням на ч.3 ст.70 СК України позивач просила визнати за нею, ОСОБА_6 право власності на 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2018 року позов задоволено. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_6 право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 928,33 грн.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_5, просить змінити рішення суду, що оскаржується, відмовивши в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд розглянув справу без його участі, без участі його представника, тим самим порушив його процесуальні права, оскільки він був позбавлений можливості надати суду докази того, що спірний будинок не є спільною власністю подружжя. Звертає увагу на те, що спірний будинок був побудований до шлюбу з позивачкою. Будинок будувався за адресою АДРЕСА_2 на території домоволодіння, яке належить його батькам, після того як будинок був побудований на підставі рішення Комсомольської районної ради м. Херсона від 14.11.2003 року №158 було оформлено документи на будівлі та затверджено акти приймання до експлуатації двоповерхового будинку по АДРЕСА_2. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Комсомольської районної ради №61 від 14.05.2004 року «Про розділ земельної ділянки на два самостійних господарства».

Крім того вказує на те, що заборгованості по сплаті аліментів він не має, так якби суд розглянув справу за його участі чи участі його представника, то перевірив би достовірність наданих позивачем доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 заперечила проти задоволення скарги, вказуючи, що посилання відповідача на те, що житловий будинок побудований до шлюбу суперечать фактичним обставинам справи, оскільки акт приймання до експлуатації житлового будинку затверджений рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної ради №158 датований 14.11.2003 року, а шлюб зареєстрований 25.10.2002 року, саме ці обставини свідчать про статус спірного майна як такого, що придбано у шлюбі, тому є спільним майном подружжя. Довідка про відсутність заборгованості по аліментам, долучена до апеляційної скарги на її думку видана помилково державним виконавцем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що з 25.10.2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 серпня 2015 року розірвано.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності, НОМЕР_1, 11.06.2004, видане на підставі рішення виконкому Комсомольської райради м. Херсона від 14.05.2004 року №61.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане домоволодіння, право власності на яке було набуто в період шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін, а тому підлягає поділу.

Також судом встановлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає та перебуває на утриманні позивачки, відповідач не виконує своїх обов'язків по сплаті аліментів, покладених на нього судовим рішенням, має борг по сплаті аліментів в розмірі 15000,00 грн, а тому суд з врахуванням положень ч.ч.2,3 ст.70 Сімейного Кодексу України відступив від засади рівності часток подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя, визнав за ОСОБА_6 право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Проте суд першої інстанції ухвалюючи рішення та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 застосовуючи положення ст.60 СК України, залишив поза увагою, що суд у даній категорії справ повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5.в апеляційній скарзі посилається на те, що спірний будинок не є спільною власністю подружжя, оскільки вказаний будинок був побудований до моменту шлюбу з позивачем. Проте у зв'язку з тим, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності та його представника, відповідач позбавлений був можливості надати відповідні докази суду.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року). Аналогічна норма закріплена і в ч.1 ст.77 ЦПК України в редакції 15.12.2017 року.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для об'єктивного та повного дослідження наявних в справі доказів та правильного вирішення спору, враховуючи, що суд першої інстанції провів підготовче провадження у справі та розгляд справи по суті без участі сторін, апеляційний суд, керуючись ч.5 ст.12 ЦПК України, зберігаючи об'єктивність і неупередженість надавав можливість відповідачу надати суду апеляційної інстанції докази на спростування доводів позивача щодо того, що спірний будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Допитані в судовому засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили суду, що спірний житловий будинок починав будувати батько відповідача на своїй земельній ділянці поруч з власним будинком, потім продовжував будівництво відповідач та на час реєстрації шлюбу з позивачкою будинок був повністю завершений будівництвом.

Із висновку судової будівельно - технічної експертизи №54-18-2212 від 25.01.2019 року вбачається, що станом на 25.102002 року (час реєстрації шлюбу) ступень будівельної готовності житлового будинку з будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становила 100%, тобто домоволодіння мало будівельну готовність.

Зазначені обставини позивачем належними та допустимими доказами не спростовані.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та надані сторонами докази в їх сукупності, а саме, що спірний будинок був фактично збудований відповідачем до укладення шлюбу з позивачкою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірний будинок не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому не може бути предметом поділу між ними.

Посилання позивачки лише на факт набуття права власності на житловий будинок під час зареєстрованого шлюбу, за відсутності доказів того, що будівництво будинку здійснювалося подружжям за спільні кошти чи то за рахунок спільної праці, не є достатньою підставою для визнання спірного житлового будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивачки про поділ майна подружжя та визнання за нею права власності на 2/3 частини житлового будинку не можуть бути задоволенні.

Рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимогах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Т.Г. Чорна

Повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль