Дата документу 05.09.2019 Справа № 554/5658/19
Провадження № 2/554/2089/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 січня 2013 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 15. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхнє з відповідачем спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Позивач зазначила, що сімейне життя між ними погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, з 19 червня 2019 року відповідач проживає окремо та спільне господарство вони не ведуть. Збереження сім`ї неможливе та суперечитиме їхнім інтересам, тому прохала шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ». Донька проживатиме з нею, позивачка зазначила, що між нею та відповідачем домовленості про утримання дитини в добровільному порядку не досягнуто. На даний час донька перебуває на утриманні позивачки. Прохала стягнути на її користь з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року відкрито провадження по справі.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засідання позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено .

Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що було видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 15, вбачається, що сторони уклали шлюб 25 січня 2013 року (а.с.8).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області (а.с.9).

Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки суд зазначає наступне.

Як зазначила позивач, донька проживає з нею, відповідач свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини не виконує.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Таким чином, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, те, що відповідач не заперечував у судовому засіданні проти стягнення аліментів, прийшов до висновку про задоволення позовної заяви та стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що не заперечував і сам відповідач.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України .

У відповідності до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 112-115, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81,141-142, 200, 206, 229, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 25 січня 2013 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 15, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 червня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп., сплаченого нею при подачі позовної заяви АТ «ПриватБанк» згідно квитанції 0.0..1 код квитанції 1635-4612-8158-7815 від 24.06.2019 року, платник ОСОБА_3 , Ключ НОМЕР_3 , отримувач УК у м. Полтаві/Шевченківський район/ 2 2030101, р/р отримувача 6005, код отримувача 38019510, МФО 899998.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Решту судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. віднести на рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 23 лютого 2013 року Зіньківським РС УДМС України в Полтавській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 06 вересня 2019 року.

Суддя Л.І. Савченко