Провадження №4-с/760/125/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. щодо винесення постанови ВП № 51645476 від 17.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

10.05.2019 р. до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. щодо винесення постанови ВП № 51645476 від 17.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_2 , у якій заявник просить:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. щодо виконання виконавчого листа №2-2950/13, виданого 23.07.2013 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 22707,73 грн.;

визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №51645476, винесену 17.05.2017 р. старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлакою Р.В., якою виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 17.05.2017 р. старшим державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бурлакою Р.В. була винесена постанова ВП №51645476 про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», з мотивів відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Заявник, вважає дану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, а тому вона має бути скасована, оскільки державним виконавцем не були виконані усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», чим порушено права та законні інтереси стягувача.

З наведених підстав, заявник просить визнати незаконними дії державного виконавця Бурлаки Р.В. та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.05.2017 р. у виконавчому провадженні ВП №51645476.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.05.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 30.07.2019 р., відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. щодо винесення постанови ВП № 51645476 від 17.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_2 , та призначено справу до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, будь-яких заяв/клопотань, письмових пояснень до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Розглянувши подані заявником документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.07.2013 р. Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором споживчого кредиту №401 від 29.08.2008 року в сумі 22707,73 грн.

14.07.2016 р. на підставі заяви стягувача, старшим державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бурлакою Р.В. винесено постанову ВП №51645476 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2950/13, виданого 23.07.2013 р. Солом`янським районним судом м. Києва.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Із зазначеного вище вбачається, що при виконанні своїх обов`язків з примусового виконання рішень суду органи державної виконавчої служби мають діяти в межах повноважень та у спосіб який передбачений законом, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Встановлено, що постановою старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бурлаки Р.В. від 17.05.2017 р. ВП №51645476, виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Як зазначено в даній постанові, виходом державного виконавця за адресою боржника - боржника та майна, на яке можливе звернення стягнення не розшукано, про що складено акт державного виконавця.

Згідно відповіді ПФУ, про осіб-боржників, які працюють інформації щодо боржника не знайдено. Згідно відповіді ДФС, про номери рахунків платник податків з таким податковим номером в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді ПФУ, про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформацію щодо боржника не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру Іпотек відомості стосовно боржника відсутні. На майно боржника накладено арешт, про що внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Разом з тим, суд вважає, що державним виконавцем не було вжито належних заходів щодо розшуку майна боржника, виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України гарантують обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням..

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №489/20802 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як свідчать досліджені в ході судового розгляду даної справи письмові докази, державним виконавцем, зазначені вимоги закону дотримані не були, оскільки ним не було усіх, передбачених законодавством дій для ефективно, своєчасно і в повному обсязі виконання рішення суду.

Більш того, державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження зазначених в оскаржуваній постанові обставин, зокрема, що боржник дійсно не з`являвся на виклики державного виконавця і чи отримував взагалі такі виклики, що був здійснений вихід державного виконавця за адресою боржника, і чому не вдалося розшукати боржника та його майно, хоча суд витребовував у державного виконавця копію матеріалів виконавчого провадження.

Більш того, як вбачається з листа Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 04.04.2019 р. вих. №20483/4, перевіркою даних АСВП, встановлено, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий документ - виконавчий лист №2-2950/13 від 23.07.2013 р., виданий Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22707,73 грн. боргу.

17.05.2017 р. старшим державним виконавцем Бурлакою Р.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження та разом з оригіналом виконавчого листа направлено стягувачу за вих.. 47962 Р:121. Поштове відправлення повернуто на адресу відділу у зв`язку з невірним зазначенням адреси.

Виконавчий документ, що повернувся на адресу Відділу помилково зареєстрований канцелярією до виконання, у зв`язку з чим 05.03.2018 р. державним виконавцем Брикою Є.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Первіркою матеріалів виконавчого провадження АСВП:55780369 встановлено відсутність оригіналу виконавчого листа №2-2950/13 від 23.07.2013 р., виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22707,73 грн. боргу. Відібрати пояснення в державного виконавця Брики Є.О. не виявляється можливим у зв`язку зі звільненням останнього.

04.04.2019 р. старшим державним виконавцем Журавльовою Є.В. до Солом`янського районного суду м. Києва направлено подання про видачу дубліката виконавчого листа №2-2950/13.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти у порядок, межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії,

З огляду на викладене вище, суд вважає, що заходи вжиті державним виконавцем щодо перевірки майна боржника, не можна вважати належними та такими, що відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Наведен свідчить, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», а державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, як це передбачено п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статтею 18 Закону України " Про виконавче провадження".

Повернення виконавчого листа позбавляє позивача реалізувати своє право на примусове виконання судового рішення, тоді як відповідно до п. 9 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є безпідставною і передчасною, а дії державного виконавця неправомірними, а тому приходить до висновку, що подана скарга ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 76-81, 258-260, 268, 273, 353, 447-453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. щодо винесення постанови ВП № 51645476 від 17.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірним дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.05.2017 р. ВП №51645476.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.05.2017 р. ВП №51645476.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суд через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Кушнір С.І.