ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1290/19 Справа № 185/5878/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Палюх Т.Д. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року у справі за позовом прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1, третя особа фінансово-промисловий концерн «ЛИС» про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року прокурор Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області звернувся з позовом до ОСОБА_1, третя особа фінансово-промисловий концерн «ЛИС» про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням .

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою органу державної виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб фінансово-промисловий концерн «ЛИС», умисно, безпідставно використавши невірний коефіцієнт функціонального призначення земельної ділянки, занизив розрахунок нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що призвело до заниження розміру орендної плати такої земельної ділянки та недотримання бюджетом коштів в розмірі 49 404 грн. 89 коп., чим завдано істотної шкоди інтересам територіальної громади міста Павлограда на зазначену суму, які більше ніж в 100 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян і згідно примітки до ст.364 КК України є істотною шкодою охоронюваним інтересам держави. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності. Однак, закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України, не звільняє відповідача від обов'язку відшкодовувати шкоду, яка заподіяна в результаті вчиненого ним злочину, оскільки справу закрито з нереабілітуючих підстав. На підставі викладеного, прокурор просив суд стягнути з відповідача збитки завдані кримінальним правопорушенням у сумі 49 404 грн. 89 коп.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року задоволено позовні вимоги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Павлоградської міської ради збитки, завдані кримінальним правопорушення, в сумі 49 404 грн. 89коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 494 грн. 05 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 липня 2018 року скасувати та ухвалити в нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу керівник Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 з 05 вересня 2008 року призначено на посаду начальник відділу Держкомзему в м. Павлоград (т.1 а.с.48).

Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000009 від 30 січня 2014 року, встановлено, що начальник відділу Держкомзему в м. Павлоград ОСОБА_1, виконуючи функції представника органів державної влади, 29 січня 2010 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб - фінансово-промисловий концерн «ЛИС», всупереч вимогам вищезазначеного законодавства України, умисно, безпідставно використавши невірний коефіцієнт функціонального призначення земельної ділянки, занизив розрахунок нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що призвело до заниження розміру орендної плати такої земельної ділянки та недоотримання бюджетом коштів в розмірі 49 404 грн. 89 коп., чим завдано істотної шкоди інтересам територіальної громади міста Павлограда на зазначену суму, які більше ніж в 100 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, і є істотною шкодою завданою охоронюваним інтересам держави (т.1, а.с.9).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року у справі № 185/3745/15 (провадження 1-кп/185/271/2015) обвинуваченого ОСОБА_1 за його клопотанням звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000009 від 30 січня 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України - закрито (т.1 а.с.10, 11). Зазначена ухвала суду набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку економічної експертизи №239/36 від 20 березня 2015 року, проведеної в рамках кримінального провадження, заниження сум орендної плати за землю за період часу за 2011 рік - 49 404 грн. 89 коп. (т.1 а.с.12-27).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 804/6320/15 у справі за позовом фінансово-промисловий концерн «ЛИС» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, встановлено, що за висновками акту перевірки від 27 лютого 2015 року № 21/04-10-22-01/20307462 фінансово-промисловим концерном «ЛИС» порушено п. 288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.7 ст.288, п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму орендної плати за землю за період з 01 січня 2009 року по 31 листопада 2011 року на суму 98 809 грн. 78 коп., з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року на суму 49 404 грн. 89 коп. (т.1 а.с. 198-200).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 серпня 2017 року Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року залишено без змін (т.2 а.с.22-24).

Вирішуючи спір, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що контролюючий орган в межах 1095 днів визначив податкове зобов'язання з орендної плати за 2012 рік тільки за місяці: лютий-грудень 2012 року в сумі 45 287 грн. 18 коп. та правомірно нарахував штрафні санкції в сумі 11 321 грн. 95 коп., що становить 25% від заниженої суми податкового зобов'язання. Решта податкового зобов'язання з орендної плати за основним платежем визначена платнику податку поза межами 1095 днів, тому платник вважаться вільним від такого грошового зобов'язання.

Однак, зменшення судом фінансово-промисловому концерну "ЛИС" суми орендної плати за землю в межах 1095 днів не впливає на розмір встановленої судом завданої злочином шкоди у вигляді недоотриманих бюджетом коштів на час вчинення злочину - 49 404 грн. 89 коп.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що орендарем земельної ділянки фінансово-промисловим концерном "ЛИС" було сплачено недоплачену ним орендну плати в розмірі 49 404 грн. 89 коп.

Відповідачем не було доведено відсутність його вини, як посадової особи, у завданні зазначеної шкоди.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог прокурора та стягнув з відповідача на користь Павлоградської міської ради збитки, завдані кримінальним правопорушення, в сумі 49404 грн. 89коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не може нести відповідальність по сплаті недоплачених сум у бюджет є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді