Провадження №2/523/1453/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визначення розміру земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 21 вересня 2007р. був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0457га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яким було посвідчено, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки зазначеної вище та 33/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. За заявою ОСОБА_1 державним нотаріусом 23.03.2018р. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 33/100 частин домоволодіння. Втім, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку ОСОБА_1 не має можливості, так як не визначені ідеальні частки співвласників. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Дана обставина стала підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явися надіславши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.

Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляду справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Одеської міської ради від 26.08.2004р. №3068-ІУ та рішення Одеської міської ради від 09.11.2005р. №5010-ІУ був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0457га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яким було посвідчено, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, без визначення часток.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з зазначеної вище земельної ділянки та 33/100 частин домоволодіння, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

За заявою ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_3, державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори 13.11.2017р. була заведена спадкова справа №1000/2017 до майна померлої ОСОБА_3

ОСОБА_2, яка приходиться померлій ОСОБА_3 донькою, відмовилась від прийняття спадщини, про що надала відповідну заяву.

23.03.2018р. державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за яким посвідчила право власності ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 на 33/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1

Листом 14.09.2018р. державним нотаріусом було роз'яснено ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на належну ОСОБА_3 частину земельної ділянки, оскільки така перебуває у спільній сумісній власності, без визначення часток.

За приписами статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до пункту «в», частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч.1 ст.86 ЗК України).

Як було встановлено судом право власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникло в порядку її приватизації, через орган місцевого самоврядування, Одеську міську раду. Така приватизація відбулась безоплатно в порядку, визначеному пунктом «а», частиною третьою статті 116 ЗК України та Декретом КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року №15-92, який був чинний на час передачі у їх власність земельної ділянки.

Зазначеним Декретом та норами ЗК України не було передбачено переваги у збільшенні або зменшенні частки одного із співвласників під час набуття ними права спільної сумісної власності на земельну ділянку в порядку приватизації.

Отже, слід дійти висновку, що передана у спільну сумісну власність земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках. Тобто їх частки у власності є рівними, по Ѕ частині за кожним співвласником.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем пред'явлених позовних вимог, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12,81,89,141,263-265 ЦПК України ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, рівність часток (по Ѕ за кожним) у праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0457га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2019р.

Суддя -