Провадження № 2-з/359/4/2019
Справа № 359/564/19
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2019року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечен-ня позову до подання позовної заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним договору позики, -

ВСТАНОВИВ :

21 січня 2019 року представник заявника ОСОБА_1звернулась доБориспільського міськрайонного судуКиївської області з заявою про забезпечення позову, якою просить заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчиняти виконавчі дії з реалізації майна, що належить ОСОБА_3 до вирішення по суті спору про визнання недійсним договору позики, що підтверджується розпискою від 07 березня 2011 року, наданою ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є представником ОСОБА_3, яка на підставі рішення суду визнана недієздатною. Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення від 10 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 6 370 531,50 грн. Ухвалою суду від 03 листопада 2015 року на все майно ОСОБА_3 накладено арешт. ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення про стягнення з ОСОБА_3 вищевказаних грошових коштів, у звязку з нововиявленими обставинами. Розгляд справи призначено судом на 26 червня 2019 року. Крім того, заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору позики, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Тому, з метою забезпечення збереження майна ОСОБА_3 до вирішення по суті цих справ, ОСОБА_2 звернувся до суду з даною заявою.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду на розгляд судді Яковлєвої Л.В. 22 січня 2019 року.

Розгляд заяви здійснено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконан-ня чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 подано до подання позовної заяви. Доказів протилежного суду не надано.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно вимог ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Процедуру реалізації арештованого майна чітко визначено Законом України «Про виконавче провадження» та «Порядком реалізації арештованого майна» затвердженого наказом Міністерством юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/05 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборото-здатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/05 державне підприємство «СЕТАМ» уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали судом встановлено, що представником ОСОБА_1 не надано доказів, що Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві залучено субєкта оціночної діяльності та проводиться оцінка майна ОСОБА_3, доказів їх звернення до ДП «Сетам» з метою продажу з торгів та, відповідно, доказів щодо здійснення виконавчою службою дій, спрямованих на відчуження майна ОСОБА_3

Доводи заявника про те, що оскільки на майно ОСОБА_3 накладено арешт за ухвалою суду від 03 листопада 2015 року у справі №753/19705/15-ц, то воно буде відчужено, наразі є лише припущенням не доведене жодними доказами.

З огляду на вказане суд приходить висновку, що заявник не надав доказів на підтвердження того, що Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві проводяться дії щодо реалізації майна ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову наразі відсутні.

Відповідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ч.1, 6 ст.81, ч.2 ст.149, ч.1, 3 ст.150, ч. 10 ст. 153, п.1 ч.1 ст.258, ч.4-5 ст.259, ст.260, п. 2 ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Яковлєва Л.В.