ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1427/17Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/1/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2019 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Щавурська Н.Б.
суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,
секретаря - Сович Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/1427/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року, постановлене суддею Черніцькою І.М., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди,
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року вказаний позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з припинення ТОВ "Домобудівник" за № 16/05/16-1 від 16 травня 2016 року "Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_1"; поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ТОВ "Домобудівник" з 16 травня 2016 року; стягнуто з відповідача в користь позивача 63 497 грн. 17 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2016 року до 19.07.2018 року, невиплачену заробітну плату за період з 01.10.2015 року до 16.05.2016 року з врахуванням індексації в розмірі 20 573 грн. 28 коп. за вирахуванням установлених законодавством України податків та зборів, а також - 1000 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Домобудівник" в користь держави судовий збір в сумі 2 250 грн. 30 коп.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року в даній справі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 липня 2018 року в Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації, компенсації за невикористану відпустку - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ТОВ "Домобудівник" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації - відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Домобудівник" про стягнення компенсації за невикористану відпустку - задоволено. Стягнуто з ТОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 5650 (п'ять тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 91 (дев'яносто одну) коп. компенсації за невикористану відпустку.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.10.2015 року до часу звільнення (16.05.2016 року) з урахуванням індексації - змінено.

Стягнуто з ТОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з врахуванням індексації в сумі 21885 (двадцять одну тисячу вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 56 (п'ятдесят шість) коп. за вирахуванням обов'язкових зборів і платежів.

В решті - рішення залишено без змін.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2019 року виправлено, допущені в резолютивній частині постанови апеляційного суду Тернопільської області від 10 січня 2019 року, описки, зокрема:

у рядку 23 на стор. 24 постанови результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначенои "задовольнити частково" замість "залишити без задоволення";

у рядках 3 і 4 на стор. 25 розмір невиплаченої заробітної плати з врахуванням індексації, що підлягає стягненню з ТОВ "Домобудівник" в користь ОСОБА_1 зазначено 14 554,18 грн. цифрою та (чотирнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. (вісімнадцять) коп. прописом замість помилково зазначеної суми цифрою 21 885,56 грн. і прописом (двадцять одна тисяча вісімсот вісімдесят п'ять) грн. (п'ятдесят шість) коп.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За ч. 13 ст. 141 якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно вимог п.п. в). п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції повинна містити в тому числі розподіл судових витрат понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається зі змісту мотивувальної та резолютивної частини постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, частково скасовуючи та змінюючи рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо зміни розподілу судових витрат.

Зазначена обставина відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є підставою для ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст.141 ЦПК).

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від справи судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1, позивачем заявлено як вимоги немайнового характеру (визнання наказу незаконним і поновлення на роботі; стягнення моральної шкоди), так і вимоги майнового характеру (стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати за період з 01.10.2015 року до 16.05.2016 року з врахуванням індексації, компенсацію за невикористані дні відпусток).

При зверненні з даним позовом судовий збір позивачем сплачений не був, як і не був сплачений судовий збір за подання нею апеляційної скарги.

На час пред'явлення позову за вимогами в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати ОСОБА_1 від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23 жовтня 2017 року в даній справі позивачу ОСОБА_1 відстрочено до ухвалення рішення сплату судового збору за вимогами про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 131).

За подання апеляційної скарги ТОВ "Домобудівник" було сплачено 3 375,45 грн. судового збору, що складає 150 % від стягнутої судом у користь держави суми в розмірі 2 250,30 грн. (т. 2 а.с. 33).

З урахуванням прийняття апеляційним судом за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 і ТОВ "Домобудівник" нового рішення, перерозподілу підлягають і судові витрати, що слід стягнути зі сторін.

Беручи до уваги факт відмови апеляційним судом ОСОБА_1 у позові в частині її вимог про поновлення на роботі, від сплати судового збору за які вона звільнена в силу вимог закону, такі витрати в сумі 704,80 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК слід віднести за рахунок держави й стягненню з відповідача не підлягають.

Також, з урахуванням часткового задоволення судом вимог позивача майнового характеру в частині стягнення невиплаченої заробітної плати (на суму 14554, 18 грн., що складає 70,7 % з 20 573,28 грн. заявлених) від сплати судового збору за які вона звільнена в силу вимог закону), з відповідача ТОВ "Домобудівник" підлягає стягненню в користь держави 498,29 грн. судового збору (що складає відповідно 70,7 % від встановленого законом розміру судового збору (704,80 грн.), який підлягав би сплаті при зверненні з позовом в цій частині, решту ж 206,51 грн. судового збору в цій частині підлягає віднесенню за рахунок держави (в зв'язку зі звільненням законом за сплату такого позивача при зверненні до суду).

З урахуванням відмови постановою апеляційного суду позивачу в позові в частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, який вона просила стягнути в розмірі 61736,62 грн. та задоволення її позову в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки в сумі 5650,91 грн. з ТОВ "Домобудівник" в користь держави підлягає стягненню 64,84 грн. судових витрат (що складає 9,2 % від розміру судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду за вимоги майнового характеру й складав 704,80 грн.), а з ОСОБА_1 - решту 639,96 грн.

Крім цього, беручи до уваги часткове задоволення судом вимог позивача про стягнення моральної шкоди (в сумі 1000 грн. з 20 000 грн. заявлених, що складає 5 %), з ТОВ "Домобудівник" в користь держави підлягає стягненню 35,24 грн. судових витрат (що відповідно складає 5 % від розміру судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду за вимоги немайнового характеру й складав 704,80 грн.), а з ОСОБА_1 - решту 669,56 грн.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 6, 8 ст. 141 ЦПК України з ТОВ "Домобудівник" в користь держави підлягає стягненню 598,37 грн. (498,29 + 64,84 + 35,24 = 598,37 грн.) пов'язаних з розглядом справи, а з ОСОБА_1 - 1309,52 грн. (639,96 + 669,56 = 1309,52 грн.). Решту судових витрат на загальну суму 911,30 грн. (704,80 + 206,5 = 911,30 грн.) слід віднести на рахунок держави.

Що стосується витрат, пов'язаних з апеляційним розглядом справи, беручи до уваги вимоги апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в частині оскарження рішення про стягнення в її користь моральної шкоди, за які судовий збір не сплачувався та залишення в цій частині рішення суду без змін, з ОСОБА_1 також підлягають стягненню витрати, пов'язані з апеляційним переглядом справи в сумі 1057,20 грн.

Всього, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 2366,72 грн. судових витрат в користь держави (1309,52 + 1057,20 = 2366,72 грн.).

Крім цього, з урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги ТОВ "Домобудівник" в частині скасування рішення суду першої інстанції що стосується стягнення з відповідача в користь позивача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, судові витрати, пов'язані з переглядом в цій частині рішення апеляційним судом підлягають перерозподілу шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Домобудівник" 959,94 грн. (що складає 150 % від суми судового збору, що був сплачений ТОВ "Домобудівник" при зверненні з апеляційною скаргою в частині вимог майнового характеру, в задоволенні яких судом ОСОБА_1 було відмовлено, зокрема, від суми 639,96 грн.).

Також, з урахуванням віднесення апеляційним судом судових витрат у сумі 911,30 грн. в частині вимог про поновлення на роботі та частково про стягнення невиплаченої заробітної плати, за якими позивачу в позові відмовлено, за рахунок держави, такі витрати сплачені ТОВ "Домобудівник" за подання апеляційної скарги в розмірі 150 % від даної суми, що складає 1366,95 грн., а також решту зайво сплачених згідно квитанції за подання апеляційної скарги судових витрат за заявою відповідача можуть бути повернуті судом.

Керуючись ст.ст. 141 ч.ч. 1, 6, 8, 13; 259 ч.ч. 1, 2, 8; 270 ч. 1 п. 3; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 3, 4; 381 ч. 1; 382 ч.ч. 1, 3; 384 ч. 1; 390 ч. 1, 391 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалити в справі № 607/3624/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди додаткове рішення в частині судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" в користь держави 598 (п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 37 (тридцять сім) коп. судових витрат; з ОСОБА_1 в користь держави 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 72 (сімдесят дві) коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" 959 (дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 94 (дев'яносто чотири) коп. судових витрат.

Решту 911 (дев'ятсот одинадцять) грн. 30 (тридцять) коп. судових витрат віднести за рахунок держави.

Додаткове рішення набирає законної сили з дня його прийняття і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 28 січня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи