Справа № 161/3276/18
Провадження № 2/161/149/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря - Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/3276/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами.

Крім того, з посиланням на приписи ст.181 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину.

16 жовтня 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено заочне рішення.

7 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 16.10.2018 року в даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року скасовано заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 16 жовтня 2018 року в цивільній справі №161/3276/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду в загальному провадженні.

Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року сторонам надавався строк один місяць для примирення.

В судове засідання сторони не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 09 серпня 1997 року Боратинською сільською радою Луцького району Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №11 (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. За строк наданий судом, сторони не примирилися, що стверджується заявою позивача (а.с.77).

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дітей, або поганий стан їх здоров'я. Позивач доказів протилежного суду не надала.

Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав.

Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить.

При цьому, частиною дев'ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов'язків батьків в утриманні дітей, враховуючи визнання позову відповідачем в цій частині, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки всіх його видів доходів (заробітку) щомісяця. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей, зокрема їх фізичного та духовного розвитку.

Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому суд не може задовольнити цю позовну вимогу зазначивши, що аліменти необхідно стягувати до досягнення дітьми повноліття, як просить позивач, оскільки зазначене призведе до ситуації, коли одна дитина досягла повноліття, а інша ні, а аліменти будуть продовжуватися стягуватися у розмірі 1/3 частки всіх доходів, що не відповідає засадам справедливості сімейного законодавства. Тому суд в цій частині суд задовольняє позовні вимоги шляхом присудження аліментів до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Коли цей момент наступить, позивач буде вправі пред'явити новий позов про стягнення аліментів вже на одну неповнолітню дитину. Крім того відсутні правові підстави для стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки доходу на кожну дитину, як фактично просить позивач, оскільки у такому випадку аліменти будуть стягуватися в розмірі 2/3 частки, що є завищеним, несправедливим та необґрунтованим.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За позовну вимогу про розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. сплачених нею при поданні позову.

За позовну вимогу про стягнення аліментів суд стягує з відповідача на користь держави також ставку судового збору за цю вимогу пропорційно задоволеним вимогам, що становить 384,20 грн. (768,40 /2).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 141, 142, 265, 280, 430 ЦПК України, ст.ст.112, 180, 181 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 09 серпня 1997 року Боратинською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис №11- розірвати.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від всіх його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 05 березня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704(сімсот чотири) грн. 80 коп. на відшкодування суми сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 НОМЕР_2 виданий Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 26.05.1997.

Повний текст рішення

складено 18.02.2019р.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Присяжнюк Л.М.