Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 461/7268/16-ц

провадження № 61-25224св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа - Львівське комунальне підприємство «Снопківське»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року у складі судді Котельви К. О. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П.,

Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (далі - Галицька РА Львівської міської ради) звернулася до суду з позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Снопківське» (далі - ЛКП «Снопківське»), про зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради. Співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30 серпня 2016 року ЛКП «Снопківське» направило попередження, яким зобов'язало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести до попереднього стану віконні та дверні пройоми квартири АДРЕСА_1. 01 вересня 2016 року комісією ЛКП «Снопківське» складено акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1, яким встановлено суть перепланування - замуровано існуючий дверний пройом входу у квартиру із сходової клітки, поряд взамін вікна вибито дверний пройом і встановлено двері. 13 вересня 2016 року головою Галицької РА Львівської міської ради прийнято розпорядження № 379 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану». Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги розпорядження у встановлені строки не виконали, про що комісією ЛКП «Снопківське» був складений акт.

Посилаючись на викладене, Галицька РА Львівської міської ради просила суд зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: відновити дверний пройом входу у квартиру та віконний проріз на місці самовільно влаштованого дверного пройому зі сторони сходової клітки.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року у задоволенні позову Галицької РА Львівської міської ради відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на порушення вимог статей 212-214, 316 ЦПК України 2004 року Галицька РА Львівської міської ради, звертаючись до суду з вказаним позовом, не зазначила, про те, що встановлення відповідачами дверного пройому входу у квартиру зі сходової клітки взамін вікна, порушено її право чи право інших мешканців, воно підлягає захисту. При цьому, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України 2004 року).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу Галицької РА Львівської міської ради відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що правильним є висновок районного суду про те, що дії відповідачів, які полягали у замурованні існуючого дверного пройому входу в квартиру зі сходової клітки і влаштування поряд, взамін вікна, дверного пройому з встановленням дверей, не є переобладнанням чи переплануванням жилого будинку в розумінні статті 152 ЖК УРСР, а, отже, посилання позивача на вказану норму, як на підставу для задоволення позову, є безпідставним. За таких обставин, враховуючи відсутність повноважень міжвідомчої комісії при Галицькій РА Львівської міської ради в частині розгляду та надання технічних висновків щодо виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, відсутні правові підстави контролю та звернення до суду Галицької РА Львівської міської ради. При цьому, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У серпні 2017 року Галицька РА Львівської міської ради подала до Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів є незаконними та необґрунтованими. Відповідно до положень норм законодавства переобладнання та перепланування в квартирі дозволяється робити після одержання відповідного дозволу, який у відповідачів відсутні. Тому її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради, та на обслуговуванні

ЛКП «Снопківське».

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки форми

Ф-2 № 4050, виданої ЛКП «Снопківське» від 06 жовтня 2016 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 4).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в зазначеному будинку, відповідачами самовільно замуровано існуючий дверний пройом входу у вказану квартиру зі сходової клітки, поряд взамін вікна вибито дверний пройом і встановлено двері.

Відповідно до попередження від 16 листопада 2015 року № 408

ЛКП «Снопківське» зобов'язало ОСОБА_2 до 24 листопада 2015 року надати дозвільні документи на перепланування вхідних дверей

указаної квартири (а. с. 33).

04 серпня 2016 року адміністративною комісією Галицької РА Львівської міської ради винесено постанову № 150, якою визнано в діях ОСОБА_2 вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 150 КУпАП, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито. Згідно постанови ОСОБА_2 порушила правила користування жилими будинками і жилими приміщеннями, а саме: самовільно замурувала існуючий дверний пройом входу у квартиру АДРЕСА_1 із сходової клітки, поряд взамін вікна вибила дверний пройом і встановила двері. Дані роботи виконані у 2008 році (а. с. 5).

30 серпня 2016 року ЛКП «Снопківське» скерувало попередження № 212, яким зобов'язало ОСОБА_2 привести до попереднього стану віконні та дверні пройоми квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до акта обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 01 вересня 2016 року, складеного комісією ЛКП «Снопківське», перепланування полягає в тому, що замуровано існуючий дверний пройом входу в квартиру із сходової клітки і поряд взамін вікна вибито дверний пройом і встановлено двері.

Згідно з розпорядженням Галицької РА Львівської міської ради

від 13 вересня 2016 року № 379 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану» затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол № 32 від 06 вересня

2016 року), а саме у пункті 2 вказано: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - співвласникам квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: відновити дверний пройом входу у квартиру та віконний проріз на місці самовільно влаштованого дверного пройому із сторони сходової клітки. Термін виконання розпорядження встановлено до 03 жовтня 2016 року. Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги розпорядження у встановлені строки не виконали, про що комісією ЛКП «Снопківське» був складений акт

від 06 жовтня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, суди не врахували таке.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за змістом пункту 7 частини першої статті 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Звертаючись до суду з позовом про усунення порушень при здійсненні перепланування у будинку і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Як орган місцевого самоврядування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 вказаного Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Отже, спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту переобладнання приміщення та усунення таких порушень шляхом приведення жилого приміщення у попередній стан. Отже, справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 11 квітня 2018 року у справі

№ № 161/14920/16-а (К/9901/3649/17) (провадження № 11-251апп18),

від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц (провадження

№ 14-92цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Снопківське» закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк