ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Провадження № 22-ц/807/378/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Бєлки В.Ю.

секретар Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтвання позову позивач зазначав, що відповідач не виконує умови кредитного договору № б/н укладеного 26.11.2010 року.

26.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, станом на 30.11.2014 року заборгованість відповідачів по кредиту становить 27276, 39 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнутьи з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в сумі 27276,39 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складається із заяви позичальника Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою який не підписаний позичальником.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що із позовної заяви та доданого розрахунку не вбачається з використанням якої саме платіжної картки Відповідач використовував кошти.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія звертає увагу на те, що анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, не зазначено про те, яку саме картку отримав чи бажає отримати відповідач, жодними доказами не підтверджено, ані умови кредитування, ані номер отриманої картки.

Так, у заяві не заповнені реквізити щодо бажання отримати певну картку, відсутнє зазначення номера картки, розміру кредитного ліміту тощо.

Також у зазначеній анкеті-заяві взагалі відсутній підпис про отримання картки, позаяк графа заяви, у якій має бути прописаний номер картки та засвідчено підписом клієнта про отримання картки та піну не заповнена, підпис клієнта відсутній.

Відтак з наданої анкети-заяви взагалі не вбачаються умови договору, в тому числі розмір відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відсутність умов кредитування на які було укладено договір з відповідачем унеможливлює перевірку правильності розрахунків позивача.

Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг.

Позивачем не надані такі документи, які були б засвідчені підписом клієнта про отримання картки.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий саме термін.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операції по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Пунктом п. 5.4 Правил користування кредитною карткою встановлено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH).

Згідно з п. 9.4 Умов і правил надання банківських послуг у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам'ятки Клієнта. Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, що б у сукупності із Заявою, свідчило про укладання у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг.

З посиланням на правову позицію ВСУ, висловлену справі №6-16цс15, за якою згідно із частиною 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), суд першої інстанції зробив висновок про недостатність наданих позивачем доказів на підтвердження укладення з відповідачем договору на певних умовах кредитування.

Відтак не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умови кредитування, якщо вони не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Суд першої інстанції, перевіряючи надані сторонами докази, звернув увагу, що під час розрахунку заборгованості Позивачем застосовуються зовсім інші умови, а ніж ті, які зазначені в Тарифах, що надані до матеріалів справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тож суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження не укладення кредитного договору, суперечать положенням Закону «Про захист прав споживачів», за яким тягар доведення дотримання прав споживачів покладається на виробника послуг.

До того ж судом першої інстанції зроблений висновок про неможливість задоволення заявлених позовних вимог з огляду на те, що саме позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту укладення договору з відповідачем на певних умовах.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 лютого 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

В.Ю. Бєлка