Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 336/6359/16-ц

провадження № 61-17444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Східного відділення Запорізьких міських електричних мереж,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 березня 2017 року у складі судді Суркової В. П. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Воробйової І. А., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У жовтні 2016 року Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Східного відділення Запорізьких міських електричних мереж (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго», Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії, посилаючись на те, що відповідач проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 і є споживачем електричної енергії, яку постачає Товариство. 11 березня 2016 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок було виявлено порушення ОСОБА_1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), а саме використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електроенергії. За вказаним фактом було складено акт про порушення від 11 березня 2016 року № 00139204, на підставі якого комісією постачальника розрахована вартість електричної енергії, яка не облікована, в сумі 22 202,63 грн. Враховуючи викладене, ВАТ «Запоріжжяобленерго» просило стягнути з відповідача на свою користь збитки у вказаному розмірі, а також понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вартість необлікованої електроенергії у сумі 1 500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, щофакт порушення відповідачем Правил, а саме безоблікове споживання електричної енергії шляхом використання «штучного нуля» підтверджується наданими позивачем доказами та показаннями свідка. Враховуючи майновий стан ОСОБА_1, яка є особою пенсійного віку та отримує незначну пенсію, суд зменшив розмір відшкодування завданої шкоди до 1 500 грн на підставі частини четвертої статті 1193 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ВАТ «Запоріжжяобленерго» відхилено. Рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»(далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго») як правонаступник ВАТ «Запоріжжяобленерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 березня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнитиі стягнути з відповідача вартість необлікованої електроенергії в сумі 9 000 грн, а також судовий збір, сплачений за подання апеляційної та касаційної скарг.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно зменшили розмір відшкодування завданої відповідачем шкоди, оскільки до спірних правовідносин, які є договірними, не може застосовуватися положення частини четвертої статті 1193 ЦК України.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій, врахувавши її матеріальне становище, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди. Положення частини четвертої статті 1193 ЦК України має загальний характер та розповсюджується на всі випадки завдання шкоди фізичною особою, крім випадку, коли шкоди завдано вчиненням злочину. У позовній заяві ВАТ «Запоріжжяобленерго» просило стягнути з неї 22 202,63 грн, які були розраховані на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика). Поряд з цим у касаційній скарзі Товариство просить стягнути вже 9 000 грн, посилаючись на ту ж саму Методику.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 квітня 2018 року справу № 336/6359/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу Українивід 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що на підставі договору про користування електроенергією від 23 грудня 2012 року та особового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, постачання якої до її житлового будинку по АДРЕСА_1 здійснювало ВАТ «Запоріжжяобленерго».

11 березня 2016 року за вказаною адресою представниками ВАТ «Запоріжжяобленерго» проведено перевірку дотримання відповідачем як споживачем вимог Правилта виявлено порушення - використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електроенергії. Фазування приладу обліку змінено «F» у третій клемі. Точка підключення знаходилася на додатково змонтованому контурі заземлення у вигляді арматури та була з'єднана з нульовою колодкою після облікованої внутрішньої домової проводки за допомогою мідного проводу перерізом 2,5 мм при вимкненому післяобліковому нульовому запобіжнику.

За результатами перевірки був складений акт про порушення від 11 березня 2016 року № 00139204, від підписання якого ОСОБА_1 відмовилася.

14 квітня 2016 року відбулося засідання комісії ВАТ «Запоріжжяобленерго» з розгляду факту порушення споживачем ОСОБА_1 Правил, за наслідками якого визначено розмір заподіяної відповідачем Товариству шкоди в сумі 22 202,63 грн, що підтверджується протоколом від 14 квітня 2016 року № 388.

Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, положеннями Закону України «Про електроенергетику» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), Правиламита Методикою.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною четвертою статті 26 Закону передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил.

Відповідно до статті 27 Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

У пункті 48 Правил зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Порядок складання актів про порушення споживачем Правил передбачений пунктом 53, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.

Згідно з пунктом 3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил, вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої Правилами процедури та в разі виявлення зазначених у ній порушень.

Пунктом 3.1 Методики передбачено, що підставою для застосування її положень є виявлення таких порушень Правил: 1) пошкодження або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому Правилами, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування приладів обліку та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку); 2) пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр електропередавальної організації або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому Правилами, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування приладів обліку, установлення індикаторів та передачу на збереження приладів обліку електричної енергії, відповідних пломб та індикаторів; 3) пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об'єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів); 4) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку; 5) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку; 6) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника; 7) використання «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електричної енергії.

Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії згідно з пунктом 3.3 Методики здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; та за кількістю днів (розрахунковий період).

Відповідно до підпункту «г» пункту 3.3 Методики у разі використання споживачем «штучного нуля», що призвело до споживання необлікованої електричної енергії, розрахунок її вартості здійснюється - із дня останньої технічної перевірки або допуску електроустановки в експлуатацію (у разі коли технічна перевірка даної електроустановки не проводилась) до дня усунення порушення, але не більше сумарної кількості днів за три роки, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач безобліково споживала електричну енергію шляхом використання «штучного нуля», чим порушила норми законодавства України, а тому зобов'язана відшкодувати позивачу вартість необлікованої використаної електричної енергії.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий суд, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, безпідставно зменшив розмір відшкодування завданої Товариству шкоди з 22 202,63 грн до 1 500 грн на підставі частини четвертої статті 1193 ЦК України.

Стаття 1193 ЦК України є загальною нормою, якою встановлюються підстави звільнення від відповідальності за завдання позадоговірної шкоди та підстави зменшення відповідальності у порівнянні із загальним розміром відшкодування шкоди в повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Оскільки відносини щодо необлікового використання електричної енергії не є деліктними, а полягають у порушенні укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією, то правила статті 1193 ЦК України щодо можливості зменшення розміру відшкодування шкоди на них не поширюються.

За таких обставин суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин вказану норму матеріального права, у зв'язку з чим необґрунтовано зменшили розмір відшкодування завданих збитків.

Звертаючись до суду з цим позовом, ВАТ «Запоріжжяобленерго» просило стягнути з ОСОБА_1 вартість необлікованої електроенергії в розмірі 22 202,63 грн, надавши відповідний розрахунок.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок вартості необлікованої електричної енергії), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду.

Однак апеляційний суд в порушення вимог статей 212-215, 303-304 ЦПК України 2004 року не врахував наведені вище обставини та вимоги процесуального законодавства, не дослідив наданий Товариством розрахунок вартості необлікованої електричної енергії, належним чином не перевірив його, не зробив висновку щодо наявності та розміру збитків.

В силу вищенаведених положень статті 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні процесуальні можливості з'ясувати дійсні обставини справи та оцінити докази, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, що перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановленні фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об'єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду суду належить врахувати вищенаведене, дослідити та належним чином оцінити зібрані у справі докази, перевірити наданий позивачем розрахунок на предмет правильності та законності, встановити період, за який можливо стягнути вартість необлікованої електричної енергії у разі використання споживачем «штучного нуля», дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Крім цього, суду слід з'ясувати обсяг заявлених позивачем вимог з огляду на те, що в касаційній скарзі ПАТ «Запоріжжяобленерго» просило стягнути з відповідача вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 9 000 грн, що не узгоджується з розміром вимог, зазначеним у позовній заяві.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний