ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 718/2861/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., А.І. Владичана,

секретар: Андрушків С.П.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Масюк Л.О., дата виготовлення повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 12 442,85 грн. за період з січня 2015 року по серпень 2018 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.04.2015 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 300 грн. на кожну дитину, яке згідно рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15.07.2015 року змінено, стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей у розмірі по 150 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Починаючи з 2015 року і по даний час він важко хворіє (діагноз органічний шизофреноподібний розлад), у зв'язку з чим є непрацездатним, потребує постійного амбулаторного та періодично стаціонарного лікування.

Посилаючись на норми ч.2 ст.197 СК України просив вимоги задовольнити.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2018року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції

Провадження №22-ц/822/170/19 Категорія 50

скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги посилається на обставини, що були викладені в позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга законність рішення суду першої інстанції не спростовує.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України і воно в повній мірі їм відповідає.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5-8).

Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.04.2015 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей у розмірі по 300 грн. на кожну дитину, яке згідно рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15.07.2015 року змінено, стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей у розмірі по 150 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.9-11).

Відповідно до довідки №1520 від 17.09.2018 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Кіцманської РДА, ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує допомогу інвалідам загального захворювання 3-ї групи з 28.04.2016 року по 31.05.2019 року згідно виписок з акта огляду МСЕК (а.с.12).

З довідки-розрахунку Кіцманського районного відділу ДВС вбачається, що за період з січня 2015 року по грудень 2017 року у ОСОБА_7 виникла заборгованість зі сплати аліментів, що станом на 01.09.2018 року становить 12 442, 85 грн. (а.с.13).

Згідно довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 призначено 2 групу інвалідності (загальне захворювання) з 23.05.2016 року по 01.05.2017 року (а.с.14), а до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначено 3 групу інвалідності (загальне захворювання) з 06.07.2017 року по 01.05.2018 року. Відповідно до висновку про умови та характер праці ОСОБА_7 - може працювати у своїй професії за скороченим об'ємом роботи та робочим днем (а.с.15). В установленому законом порядку ОСОБА_1 непрацездатним не визнано.

З довідки №639 від 13.09.2018 року, виданої виконавчим комітетом Давидівського старостинського округу, вбачається, що ОСОБА_1 на території с.Давидівці станом на 13.09.2018 року не має на праві власності житлового будинку чи земельної ділянки (а.с.18).

Як вбачається із довідки Чернівецького обласного центру по нарахуванню та виплат допомог від 17.09.2018 року №1526, виданої ОСОБА_1 в тому, що він знаходиться на обліку, отримує державну соціальну допомогу інваліда 3 групи в сумі по 1452 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2018 року (а.с.19).

У відповідності до довідки Чернівецької обласної психіатричної лікарні №5884 від 29.10.2018 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: органічний шизофреноподібний розлад, рецидивуючий тип перебігу з помірно частими загостреннями всього 9 разів з 2015 року, зокрема протягом 2018 року лікувався двічі (а.с.43).

Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі нормами ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліменти, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судом першої інстанції вірно вказано, що дана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, судом встановлено, що четверо дітей сторін проживають разом з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має вроджену ваду серця, йому встановлено діагноз «Двостулковий аортальний клапан. Невеликий стеноз аортального клапану», внаслідок чого потребує додаткових витрат на лікування, що підтверджується висновками, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.53-59).

Таким чином, позивач не надав суду доказів, що він визнаний непрацездатним, а навпаки, пред'явлені ним докази свідчать про працездатність з обмеженою тривалістю в часі та навантаженням. Нарахована йому допомога дозволяла щомісячно виконувати рішення суду з метою недопущення заборгованості по аліментам, а розмір матеріальних витрат на власне лікування у зв'язку з його хворобою не підтверджений доказами.

За наведеного колегія суддів не вбачає обставин, які б у розумінні ч.2 ст.197 СК України давали підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, а тому доводи апеляційної скарги законність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/