Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 346/4946/16-ц

провадження № 61-22585св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»,

представники позивача: Беляєв Юрій Леонідович, Мартинюк Сергій Миколайович, Сабітов СергійВолодимирович,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року у складі судді Калинюка О. П. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року у складі колегії суддів:

Пнівчук О. В., Василишин Л. В., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експерс Страхування») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Позов мотивовано тим, що у березні 2014 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_13 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів на суму 97 тис. грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася у жовтні 2014 року у м. Івано-Франківську на перехресті вул. Івасюка - Івана Павла ІІ - Миколайчука, водій автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допустив зіткнення з автомобілем ZAZVida, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_13, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля Honda Accord залишив місце пригоди. Відповідно до умов вказаного договору страхування ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 55 900 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16 січня 2015 року № 18542.

Ураховуючи викладене, ТДВ «Експрес Страхування» просило стягнути з

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 55 900 грн в порядку регресу.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 01 лютого 2017 року залучено до участі у справі третіми особами:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову ТДВ «Експрес Страхування» відмовлено.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що ТДВ «Експрес Страхування» не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, які б свідчили, що з вини відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду застрахованому у позивача автомобілю ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року апеляційну скаргу ТДВ «Експрес Страхування» відхилено. Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим. Районним судом зроблені вірні висновки відносно того, що ТДВ «Експрес Страхування» не надано належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6, як власник автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, керував ним станом на час скоєння ДТП та визнаний винним у її скоєнні. Та обставина, що проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити особу водія автомобіля марки Honda Accord, з вини якого сталася ДТП не є можливим, не дають підстав для висновку про покладення обовязку щодо відшкодування заподіяної майнової шкоди в порядку регресу на ОСОБА_6

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТДВ «Експрес Страхування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову товариства.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалось на те, що висновки судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. З урахуванням положень статей 13, 41 Конституції України, статей 319, 1166 ЦК України, абзаці 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у випадку зникнення з місця ДТП водія транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, обов'язок щодо відшкодування шкоди покладається на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, якщо такий власник (володілець) не доведе, що джерело підвищеної небезпеки вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Зазначало, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер

НОМЕР_1, вибув з володіння ОСОБА_6 внаслідок його незаконного заволодіння. Крім того, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про підтвердження факту продажу ОСОБА_6 автомобіля, який суперечить нормам цивільного законодавства та чинним нормативно-правовим актам, які встановлюють порядок купівлі-продажу транспортних засобів та відповідно засвідчують факт переходу права власності на них. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) і лише з дотримання зазначених вимог, можна стверджувати про перехід власності на транспортний засіб від однієї особи до іншої. Висновок суду про купівлю-продаж транспортного засобу є невірним, оскільки треті особи не проводили перереєстрацію транспортного засобу, а довіреність на розпорядження транспортним засобом не тягне за собою перехід права власності на автомобіль, тобто було оформлено права повіреного на представництво довірителя у вчиненні юридично значимих дій стосовно певного майна.

ТДВ «Експрес Страхування» зазначало, що застосування норм статті 1188 ЦК України в частині застосування принципу вини при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки можливе без порушення права потерпілого на відшкодування збитків та захист його власності в тому разі, коли особа всіх водіїв - учасників ДТП встановлена; у тому разі, коли шкода потерпілому завдана, але водій транспортного засобу, яким завдано шкоду, залишив місце ДТП та його особа не встановлена, в такому випадку має місце спеціальний делікт, який передбачає особливості суб'єктного складу відповідальних осіб - обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача - водія транспортного засобу, а на власника джерела підвищеної небезпеки.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем у справі не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами установлено, що згідно з договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, від 26 березня

2014 року, страхувальником ОСОБА_13 застраховано відповідальність водіїв автомобіля марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2, у

ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до заяви на страхування транспортного засобу від 26 березня 2014 року (а. с. 7-11).

20 жовтня 2014 року приблизно о 01 год. 50 хв. у м. Івано-Франківську на перехресті вул. Івасюка - Івана Павла ІІ - Миколайчука мала місце ДТП

за участю автомобілів марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, та

ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з довідкою відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування

м. Івано-Франківська при управлінні державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області автомобіль марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП отримав пошкодження переднього бампера, капота, двох блок-фар, двох передніх крил, решітки, лобового скла, двох правих та лівих дверей, правого карниза, двох дзеркал заднього виду (а. с. 13).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0003319

20 жовтня 2014 року відомості щодо вказаної ДТП внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а. с. 14).

Згідно довідки № 9451523 про ДТП 20 жовтня 2014 року о 02 год. 10 хв. сталася ДТП, учасниками якої були транспортні засоби Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, та ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_13, під керуванням ОСОБА_14 (а. с. 16).

Відповідно до листа управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

від 30 вересня 2015 року № 16/3115 (наданого на запит ТДВ «Експрес Страхування»), згідно з наявними базами даних державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області автомобіль марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 20 жовтня 2014 року був зареєстрований за ОСОБА_6 В графі «Особливі відмітки» вказано, що дозвіл на керування вказаним транспортним засобом надано ОСОБА_5

(а. с. 15).

Відповідно до інформації, яка міститься у звіті від 03 грудня 2014 року № 64/14 про оцінку вартості матеріального збитку, наданого експертом-товарознавцем ОСОБА_15, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП становить 135 939 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 170 269 грн 21 коп. (а. с. 17-40).

20 жовтня 2014 року ОСОБА_13 звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про настання страхової події - вказаної ДТП, а 05 листопада 2014 року - із заявою про виплату страхового відшкодування за договором від 26 березня 2014 року (а. с. 41, 43).

Згідно зі страховим актом № 3.14.2531-1, затвердженим заступником директора ТДВ «Експрес Страхування» 12 грудня 2014 року, на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок, виплата страхового відшкодування становить 55 900 грн (97 000 (страхова сума) - 31 400 (ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу) - 9 700 (франшиза)) та її здійснено ОСОБА_13 відповідно до платіжного доручення від 16 січня

2015 року № 18542 (а. с. 45, 46).

Постановою слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2016 року, проведеним у вказаному кримінальному провадженні досудовим слідством, встановлено, що 20 жовтня 2014 року близько 01 год. 50 хв. водій автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Івана Павла ІІ

у м. Івано-Франківську, не надав перевагу у русі автомобілю марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_14, який рухався по головній дорозі вул. Івасюка, у результаті чого відбулося зіткнення. Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити свідків та очевидців вказаної ДТП, а також особу водія автомобіля марки Honda Accord можливим не представилось. У діях невстановленого водія автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, є ознаки адміністративного правопорушення. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0003319 від 20 жовтня

2014 року, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України

у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а. с. 101-103).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що одним з видів добровільного страхування може бути страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною першою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другої статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга

статті 1187 ЦК України).

Згідно з часиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Суд першої інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову

ТДВ «Експрес Страхування», з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що товариством не надано належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6, як власник автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, керував ним станом на час скоєння ДТП та визнаний винним у її скоєнні.

Відсутність складу злочину у разі закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова слідчого про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

Проте погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна, оскільки суди дійшли їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін у таких правовідносинах.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з положеннями статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом також встановлено, що згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Снятинського нотаріального округу Івано-Франківської області

від 19 квітня 2011 року, ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 або

ОСОБА_8 або ОСОБА_9 представляти його інтереси з питань, які будуть стосуватися експлуатації та розпорядження автомобілем марки Honda Accord, 2.0, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам і зберігає чинність до припинення її дії шляхом скасування терміном на десять років дійсна до 19 квітня 2021 року (а. с. 74).

Інформація про те, що вказана довіреність скасована у матеріалах справи відсутня, однак відповідачем ОСОБА_6 надано письмовий договір купівлі-продажу автомобіля від 19 квітня 2011 року, укладеного між ним та

ОСОБА_7, відповідно до умов якого останній придбав у нього автомобіль марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, та розписку про отримання за вказаний автомобіль від ОСОБА_7 коштів у сумі

3 200 доларів США (а. с. 75-77).

При цьому судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено, чи вибув транспортний засіб Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, з володіння ОСОБА_6 внаслідок його незаконного заволодіння.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу,

зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) і лише з дотримання зазначених вимог, можна стверджувати про перехід власності на транспортний засіб від однієї особи до іншої.

Висновок суду про перехід права власності на указаний автомобіль з посиланням на укладення договору купівлю-продаж транспортного засобу

від 19 квітня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є передчасним. Треті особи не проводили перереєстрацію транспортного засобу, а довіреність на розпорядження транспортним засобом не тягне за собою перехід права власності на автомобіль, тобто було оформлено права повіреного на представництво довірителя у вчиненні юридично значимих дій стосовно певного майна.

Разом із тим, міськрайонний суд, обґрунтовуючи висновки відмови у задоволенні позову ТДВ «Експрес Страхування» з тих підстав, що судом не було встановлено, що ОСОБА_6, як власник автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1, керував ним на час скоєння ДТП, з якими погодився й суд апеляційної інстанції, не встановив у чиєму законному володінні знаходився указаний автомобіль на час ДТП і хто ним керував під час скоєння ДТП, не перевірив наведених доводів, якими обґрунтовано позовні вимоги та заперечення відповідача.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій зазначених вимог закону не врахували, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

не перевірили доводів позивача й не надали належної правової оцінки поданим ним доказам.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення в справі, неправильно застосували норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для їхнього скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 28 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк