Ухвала

23 липня 2019 року

м. Київ

справа № 177/202/17

провадження № 61-13192ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М.М., розглянув касаційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій, зобов`язання відновити становище, що існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, у якому просили визнати незаконними дії Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів, яке відповідно до наказу від 10 серпня 2018року № 589 перейменовано на Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, по демонтажу сходинок, які з`єднували нерухоме майно позивачів, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із набережною парку імені Б. Хмельницького, що по пр. Металургів, біля 2-ї водойми, без дозволу власників майна, та зобов`язати відповідача відновити демонтовані сходинки за власний рахунок.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року скасовано, позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконними дії Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області щодо демонтажу сходинок, які з`єднували нерухоме майно - літню площадку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область , місто Кривий Ріг, проспект Металургів, 1-Г, із набережною парку імені Богдана Хмельницького, розташованого по проспекту Металургів у місті Кривому Розі Дніпропетровської області біля другої водойми без дозволу власників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Зобов`язано Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області відновити демонтовані сходинки, які з`єднували нерухоме майно - літню площадку, розташовану за адресою: Дніпропетровська область , місто Кривий Ріг , проспект Металургів, 1-Г, із набережною парку імені Богдана Хмельницького, розташованого по проспекту Металургів у місті Кривому Розі Дніпропетровської області біля другої водойми, за власний рахунок.

У липні 2019 року Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у зазначеній справі є вимоги щодо відновлення демонтованих сходинок загальною площею 29 кв. м, тобто майна незначної вартості, тому ця справа є малозначною за ознакою незначної складності та невеликого значення для сторін і суспільства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій, зобов`язання відновити становище, що існувало до порушення.

Додані до скарги матеріали повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук