ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

23 січня 2019 року
м. Харків

справа № 611/973/18
провадження № 22-ц/818/864/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Колтунової А.І.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1
відповідач: ДП «Хлібна база № 85 Державного агентства резерву України, в особі представників Марчука О.М., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Хлібна база № 85 Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Андросовим О.М., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Хлібна база № 85» (далі - підприємство) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що працював на посаді заступника головного бухгалтера ДП «Хлібна база № 85» з 04 лютого 2016 року на підставі наказу від 03.02.2016 року № 29к, а з 15 травня 2017 року по 11 вересня 2018 року на посаді виконуючого обов`язки головного бухгалтера, згідно наказам № 141-к від 13.05.2017 року та № 334-к від 10.09.2018 року відповідно. Наказом директора ДП «Хлібна база № 85» № 349-к від 13 вересня 2018 року був звільнений з роботи за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) на підставі п. 4 ст. 40 КзпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки обов`язки заступника головного бухгалтера він виконував сумлінно, будь-якого порушення трудових обов`язків не допускав. 07 вересня 2018 він перебував на робочому місці неповний робочий день з поважних причин, оскільки вирішував питання у Барвінківському районному військоматі та Барвінківському відділені поліції. З 28 серпня 2018 по 06 вересня 2018 перебував на навчальних військових зборах у в/ч НОМЕР_1 . 07 вересня 2018 він прибув на роботу о 8.00 годині і знаходився там до 11.00 години. Вирішивши нагальні питання і не заставши на робочому місці керівника підприємства та/або осіб що його замінюють, для попередження про необхідність відвідання Барвінківського РВК, він попередив працівників бухгалтерії (своїх підлеглих), і вирушив до Барвінківського РВК для приведення у відповідність документів, що були пов`язані із військовими навчаннями. Приблизно об 11.00 годині він прибув до Барвінківського РВК, привів у відповідність документи та отримав консультацію щодо своїх прав та обов`язків як військовозобов`язаного на навчальних військових зборах в період із 28 серпня 2018 по 06 вересня 2018. Починаючи із 31 серпня 2018 року директор ДП «Хлібна база № 85» ОСОБА_3 надсилав на його номер телефону повідомлення із натяками, а потім із прямою вказівкою на звільнення його із займаної посади. При цьому не давав жодних пояснень або причин, які пояснювали його наміри. Також СМС-повідомлення містили погрози та ненормативну лексику, що змусило його звернутись до Барвінківського відділення поліції із заявою про захист честі та гідності, де він і пробув до 14 години 30 хвилин. Враховуючи свій емоційний стан, він вирішив йти додому, де і опинився о 15 годині 30 хвилин, а всі працівники бухгалтерії закінчили свою роботу о 16.00 годині із дозволу адміністрації підприємства.

У зв`язку з цим просив поновити його на посаді заступника головного бухгалтера ДП «Хлібна база № 85» та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 13 вересня 2018 року по день постановлення судом рішення.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Хлібна база № 85» Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме того, що відповідач при розірванні з ним трудового договору порушив вимоги трудового законодавства.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 27 листопада 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи. Зазначив, що судом не досліджено у повному обсязі наявні докази щодо неправомірного застосування відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та недотримання ним норм трудового законодавства, не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду підприємству. Також судом не взято до уваги застосування стосовно нього погроз у смс-повідомленнях з боку директора ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2016 року на підставі наказу від 03.02.2016 року № 29к позивач працював на посаді заступника головного бухгалтера державного підприємства «Хлібна база № 85», а з 15.05.2017 року по 11.09.2018 року - на посаді виконуючого обов`язки головного бухгалтера згідно наказам № 141-к від 13.05.2017 року та № 334-к від 10.09.2018 року відповідно.

Наказом директора ДП «Хлібна база № 85» № 349-к від 13 вересня 2018 року позивач був звільнений з роботи за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) на підставі п. 4 ст. 40 Кзпп України. (а.с. 7).

З акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_4 від 13 вересня 2018 року, складеного о 16 годині 45 хвилин, вбачається, що 07.09.2018 року ОСОБА_1 без дозволу керівництва залишив робоче місце о 10 годині 07 хвилин та впродовж робочого дня на підприємство ДП «Хлібна база № 85» не повернувся (а.с. 31).

Згідно листа Барвінківського районного військового комісаріату від 12.09.2018 року № 1151, ОСОБА_1 07 вересня 2018 року перебував у Барвінківському РВК і вибув об 11 годині (а.с. 33).

З повідомлення Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 25.10.2018 № 4668/119-65/02-208 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відділенні поліції близько 12 години (а.с. 88).

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що 07 вересня 2018 року позивач був відсутній на робочому місті більше трьох годин без поважних причин.

Пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках (частина перша): 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частиною першою статті 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення (частина перша): 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України на працівника покладається обов`язок виконувати роботу, визначену угодою між ним і власником та дотримання внутрішнього трудового розпорядку, а статтею 139 Кодексу встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, точно додержуватись трудової дисципліни.

Пунктом 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний персонал ДП «Хлібна база № 85» працює з 08 год. до 17 год., перерва з 12 год. до 13 год., згідно правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві.

Із висновків службового розслідування по підприємству встановлено, що позивач з`явився на робоче місце 07 вересня 2018 року о 08 год. 07 хв. та залишив робоче місце о 10 год. 07 хв., більше на робоче місце 07 вересня 2018 року не з`являвся.

Матеріалами справи підтверджена поважність причин, з яких позивач був відсутній на робочому місці до 11 години.

Так встановлено, що ОСОБА_1 07 вересня 2018 року до 11 години перебував у Барвінківському районному військовому комісаріаті, куди звернувся за оформленням документів щодо перебування його на військових зборах.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що йому у військоматі було видано документ із зазначенням того, що він перебував у цій установі до 17 години, тому він не повернувся на робоче місце, надав такий документ до відділу кадрів, однак пізніше з*ясувалось, що виправдовувальний документ містить зазначення іншого часу, а саме до 11 години.

Належних та допустимих доказів на підтвердження таких доводів позивач не надав. Його таке твердження було спростовано довідкою Барвінківського районного військового комісаріату від 12.09.2018 року № 1151.(а.с 33)

У Барвінківському відділенні поліції Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області позивач перебував приблизно о 12 годині. (а.с. 88)

Той факт, що позивач скористався часом перерви для подання заяви у поліцію не є порушенням трудового законодавства, однак колегія суддів вважає, що поважність причин відсутності на робочому місці з 13 години позивачем не доведена.

Колегія суддів вважає, що відповідачем дотриманий порядок застосування дисциплінарного стягнення.

Так, у відповідності до ст. 149 КЗпП України позивачу до застосування дісциплінарного стягнення було запропоновано надати пояснення щодо причин відсутності на роботі.

Позивач у письмових поясненнях (а.с. 19) вказав, що був відсутній на робочому місці 07 вересня 2018 року, оскільки перебував у військоматі до 17 години .

Позивач не є членом профспілки.

Строк притягнення до дисциплінарної відповідальності передбачений ст. 148 КЗпП України відповідачем дотриманий.

Доводам позивача про недотримання відповідачем положень ч. 3 ст. 149 КЗпП України судом першої інстанції надана належна оцінка.

З огляду на відповідальну посаду позивача, який на час звільнення виконував обов`язки головного бухгалтера, а також на той факт, що позивач повідомив неправдиві відомості щодо причин прогулу, безпідставно звинуватив посадових осіб у підміні документу, що виправдовує його відсутність - застосування такого стягнення було обґрунтованим.

Позивач звертає увагу на те, що між ним та директором ДП «Хлібна база № 85» мав місце конфлікт, директор надсилав на його телефонний номер погрози про звільнення.

Між тим, зазначене не спростовує факт допущеного позивачем прогулу, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

А.І. Колтунова