У Х В А Л А

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 142/515/18

провадження № 61-3053ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 1 жовтня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначала, що згідно рішення Біляївського районного суду від 30 жовтня 2013 року вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 350 грн на дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей недостатньо, їх розмір не може забезпечити нормальне життєве існування та розвиток дітей. Cоціальної допомоги на утримання дітей не вистачає, донька ОСОБА_4 з народження хворіє, є інвалідом дитинства з діагнозом: дитячий церебральний параліч, діскінетична форма з неможливістю самостійного сидіння (рухові розлади V рівня), з важкою розумовою відсталістю, яка постійно потребує витрат на лікування, придбання ліків, та інших витрат, матеріальний стан позивача значно погіршився.

Відповідач є здоровою працездатною особою, що надає йому можливість працювати та заробляти кошти, має неофіційні доходи, а тому просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів його заробітку і доходу.

Ухвалою судді від 6 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

7 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про зміну позовних вимог, просила стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно.

Ухвалою суду від 1 жовтня 2018 року відмовлено в прийнятті заяви про зміну позовних вимог.

Рішенням Піщанського районного суду від 1 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року, позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, стягуваних за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2, на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави 704,80 грн судового збору . Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 500 грн. судових витрат за надання правничої допомоги.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що визначений розмір аліментів у сумі 350 грн щомісячно суттєво порушує інтереси як позивача, на утриманні якої перебувають діти, так і самих дітей, стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, який працює (може працювати), дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини, що є підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих з відповідача у твердій грошовій сумі, на аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку і доходу щомісячно, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дітей саме позивачем.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 1 жовтня 2018 року тапостанову Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року, у якій просив скасувати ці рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають із сімейних правовідносин щодо стягнення аліментів, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Посилання заявника, що вказана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та справа становить значний суспільний інтерес не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення судів ухвалені відповідно до усталеної судової практики.

Також посилання заявника, що оскільки рішеннями судів попередніх інстанцій необґрунтовано збільшено розмір аліментів, це є підтвердженням того, що справа має для нього виняткове значення.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 1 жовтня 2018 року тапостанову Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко