КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/2620/18 Головуючий у І інстанції - Оладько С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав,-

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом посилаючись на те, що 12.02.2016 між ОСОБА_1 та Відповідачем був укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Ничипоренко О.В., реєстровий №106, зі змінами. Відповідно до розділу 1, пунктів 2.3., 4.2., 5.3.5. Договору, Відповідач зобов`язався протягом 2го кварталу 2017 року забезпечити технічну здачу, протягом 4-го кварталу 2017 року ввести в експлуатацію, після чого оформити пакет документів для оформлення права власності та передати у власність Позивача квартиру будівельний №25, кількість кімнат - 02, проектна загальна площа 59,3 кв.м., поверх № 05 , яка розташована у 2 (другій) секції будинку №2-Д (комплекс «ПАНОРАМНИЙ 2» ) по АДРЕСА_4 . При цьому, відповідач визнав за позивачем майнові та інші права на Квартиру та зобов`язався не вчиняти дії, що перешкоджатимуть Позивачу набути право власності на Квартиру. Відповідно до пунктів 1.3., 3.1. Договору, позивач повинна була сплатити відповідачу 504 050,00 грн., які зараховуються у якості оплати за Квартиру. Позивачем належним чином виконувалися умови Договору та сплачено відповідачу 420 525,50 грн., відповідно до актів прийому-передачі коштів від 11.02.2016 року, 12.02.2016 року, 20.08.2016 року, 27.08.2016 року, 18.02.2017 року, 19.02.2017 року, квитанцій від 15.08.2017 року, 12.01.2018 року та змін до вказаного вище договору від 18.02.2016 року, 17.03.2017 року. Позивач фактично оплатила 83,4% вартості Квартири, що дорівнює 49,5 кв.м. Квартири.Проте відповідач прострочив терміни виконання умов Договору.

Починаючи з січня 2017 року діяльність відповідача на території Будинку практично припинена; представники, робочі та інший персонал Відповідача - відсутні; на момент подачі позову комплекс «ПАНОРАМНИЙ 2» недобудований, в експлуатацією не введений, а квартири не оформлені у власність інвесторів.

Вказане змусило інвесторів комплексу «ПАНОРАМНИЙ 2», у тому числі позивача, звертатись як до відповідача, так і до органів влади з проханням впливу на відповідача та зобов`язання його, зокрема, виконати умови Договору.

20.07.2017 до Ірпінської міської ради Київської області було подано електронну петицію «Ірпінь - місто добудов», яку було підписано 310 особами.

Позивач просив визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) майнове (речове) право на фактично оплачені квадратні метри у розмірі 49,5 кв.м, що складає 83,4% від загальною площі квартири (будівельний) №25, кількість кімнат: 2, проектна загальна площа; 59,3 кв.м., яка буде визначена згідно з вимірами суб`єктів господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна перед прийняттям в експлуатацію будинку, яка розташована у 2 (другій) секції АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його протиправним в зв`язку з неповно з`ясованими обставинами, що мають значення для справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що судом відмовлено в задоволенні позову з тих підстав, що за умовами договору у позивача виникає право на придбання у майбутньому квартири у спосіб передбачений законодавством, а не отримати право власності на нерухоме майно. Проте позивач не просила визнавати за собою право власності на нерухоме майно в зв`язку з чим суд безпідставно не розглянув пред`явлену позивачем вимогу про визнання майнових прав.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2016 між ОСОБА_1 та Відповідачем був укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Ничипоренко О.В., реєстровий №106, зі змінами.

Відповідно до п 1.2 зазначеного договору відповідач по справі зобов`язався в майбутньому передати у власність позивачу будь-яким, передбаченим діючим законодавством способом (отримати свідоцтво про право власності, укласти договір купівлі-продажу тощо) нерухоме майно, а відповідач зобов`язалась прийняти у власність нерухоме майно-квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_4 та оплатити гарантійний внесок, що не перевищує загальну вартість вказаної квартири.

Відповідно до розділу 1, пунктів 2.3., 4.2., 5.3.5. Договору, Відповідач зобов`язався протягом 2 го кварталу 2017 року забезпечити технічну здачу, протягом 4го кварталу 2017 року ввести в експлуатацію, після чого оформити пакет документів для оформлення права власності та передати у власність Позивача квартиру будівельний №25, кількість кімнат - 02, проектна загальна площа 59,3 кв.м., поверх № 05 , яка розташована у 2 (другій) секції будинку №2-Д ( комплекс «ПАНОРАМНИЙ 2 ») по АДРЕСА_4 .

Відповідно до пунктів 1.3., 3.1. Договору, позивач повинна була сплатити відповідачу 504 050,00 грн., які зараховуються у якості оплати за Квартиру.

Позивачем на виконання умов Договору було сплачено відповідачу 420 525,50 грн., відповідно до актів прийому-передачі коштів від 11.02.2016 року, 12.02.2016 року, 20.08.2016 року, 27.08.2016 року, 18.02.2017 року, 19.02.2017 року, квитанцій від 15.08.2017 року, 12.01.2018 року та змін до вказаного вище договору від 18.02.2016 року, 17.03.2017 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору у позивача виникає право на придбання у майбутньому квартири у спосіб передбачений законодавством, а не отримати право власності на нерухоме майно.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно статті 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи справу суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом позову є визнання прав на майнові права на нерухоме майно, а не право власності на нього, тому безпідставно відмовив у задоволенні позову з цих підстав, що право власності на майно набувається у встановленому законом порядку.

Таким чином рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенню позову з інших підстав.

Так, пунктом 1.3 договору від 20 лютого 2016 року сторони передбачили, що право власності на квартиру набувається після завершення будівництва та здачі об`єкта в експлуатацію, за умови виплати гарантійного внеску.

Гарантійний внесок був визначений сторонами договору у його п. 3.3 у розмірі 504050 грн.

Встановлено та не заперечується позивачем, що вся сума передбаченого гарантійного внеску сплачена не в повному обсязі, а в сумі 420525,50 грн.

Також встановлено, що відповідач належним чином своїх зобов`язань відповідно до розділу 1, пунктів 2.3., 4.2., 5.3.5. Договору, не виконав. Протягом 2го кварталу 2017 року не забезпечив технічну здачу, а протягом 4го кварталу 2017 року не ввів будинок в експлуатацію. Не оформив пакет документів для оформлення права власності та передачи у власність Позивача квартиру будівельний №25, кількість кімнат - 02, проектна загальна площа 59,3 кв.м., поверх № 05 , яка розташована у 2 (другій) секції будинку №2-Д (комплекс «ПАНОРАМНИЙ 2» ) по АДРЕСА_4 .

до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17 (ЄДРСРУ № 81722147) підтвердив раніше сформовану позицію викладену у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, яка полягає в тому, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

У даній справі позивач не виконав свої грошові зобов`язання за вказаним договором, оскільки повністю не сплатив вартість, установлену договором, тобто неповністю вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва, тому з цих підстав позов про визнання майнових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, коли позивачем також свої зобов`язання за договором виконані не в повному обсязі, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову є необґрунтовані, а сам позов є передчасним.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко