ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1612/18 Номер провадження 22-ц/814/2250/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя доповідач Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Чумак О.В.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача приватного нотаріуса Сахарової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року, постановлене суддею Городієвським О.А. (повний текст складено 20 червня 2019 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії,

в с т а н о в и в:

08.12.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на 1/6 частку спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 з підстав, викладених у постанові від 24.10.2018 вих.№1454, та зобов`язати відповідача вжити заходів щодо оформлення спадщини.

У позові посилається на те, що приватним нотаріусом заведено спадкову справу за заявами спадкоємців ОСОБА_2 про прийняття спадщини: сина ОСОБА_3 , як спадкоємця за заповітом; сина ОСОБА_4 та її, дочки спадкодавця, як спадкоємців за законом, на обов`язкові частки. У липні 2018 року їй стало відомо, що приватним нотаріусом Сахаровою Л.І. видано свідоцтво про право на 5/6 частини спадщини за заповітом ОСОБА_3 та на 1/6 частину спадщини за законом ОСОБА_4

Їй, позивачу, приватний нотаріус Сахарова Л.І. постановою від 24.10.2018 (вих.№1454) відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємиця не досягла встановленого законом пенсійного віку, тобто 60-ти років, чи встановленого абзацом 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто 58-ми років, а тому не має права на виділення обов`язкової частки у спадщині.

Вважає, що, оскільки на момент відкриття спадщини її пенсійний вік був скорочений на підставі абз.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому вона, як непрацездатна особа, має право на обов`язкову частку в спадщині.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.06.2019 задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на обов`язкову частку спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з підстав, викладених у постанові від 24.10.2018 вих.№1454.

Зобов`язано приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарову Людмилу Іванівну вжити заходів, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 (спадкова справа №191-2017) з урахуванням прав спадкоємиці, ОСОБА_1 , на обов`язкову частку в спадщині.

Стягнуто з приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни на користь держави судовий збір в розмірі 1 409,60 грн.

Рішення міськрайонного суду обґрунтоване рішенням Конституційного Суду №1-рп/2014 від 11.02.2014, офіційним тлумаченням положення ч.1 ст.1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині та вимоги ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». ОСОБА_1 , яка на пільгових умовах, починаючи з 11.06.2009, одержує пенсію за віком, має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Враховуючи те, що саме приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарова Л.І. заперечувала право позивача на обов`язкову частку у праві на спадщину, обраний позивачем спосіб захисту є законним.

Із рішенням міськрайонного суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин, просить рішення скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що рішення Конституційного суду України, яким вмотивовано рішення суду першої інстанції, стосується віднесення до непрацездатних повнолітніх дітей спадкодавця виключно осіб, що мають інвалідність І, ІІ, ІІІ груп,а тому не може бути застосовано для визначення поняття непрацездатної особи за віком.

Заперечує проти застосування до спірних правовідносин норм ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки дана стаття не встановлює поняття «непрацездатної особи», а лише встановлює коло осіб, які мають право на пільгову пенсію зі скороченим пенсійним віком.

Вважає, що міськрайонним судом помилково не прийняті до уваги доводи відповідача, які ґрунтуються на нормах ЦК України (статті 1220, 1241) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 1, 26), за яких здатність особи спадкувати за обов`язковою часткою визначається на час відкриття спадщини, тоді як на час смерті ОСОБА_2 позивачка не досягла встановленого законом пенсійного віку, а тому не має права на виділення їй обов`язкової частки у спадщині.

20.08.2019 позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , за життя склавши заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день її смерті, ОСОБА_3 ./а.с.59, 66/

Останній, 17.08.2017 звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. із заявою про прийняття спадщини, на підставі заповіту./а.с.55/

Крім того, із заявами про прийняття спадщини на підстав ст.1241 ЦК України звернулися діти спадкодавця : ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ./а.с.67,73/

На момент відкриття спадщини, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була пенсіонеркою, отримуючи пенсію на пільгових умовах із 11.06.2009. /а.с.11,12-13/

Постановою приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. від 29.10.2018 №1454 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_2 вона не досягла встановленого законом пенсійного віку, тобто 60-ти років, чи встановленого абзацом 2 частини 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 06 лютого 2017 року), тобто 58-ти років, а тому не має права на виділення обов`язкової частки у спадщині.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи незаконною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, міськрайонний суд виходив із того, що вимога щодо досягнення 55 річного віку для отримання права на пенсію за віком на пільгових умовах закріплена законом, а тому приватний нотаріус помилково вважав, що позивачка не має права на обов`язкову частку в спадщині, оскільки не досягнула на день її відкриття 60 чи 58 років. Право позивача на обов`язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту її померлої матері.

Викладені висновки суду першої інстанції є хибними, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та прийняті з порушенням норм матеріального права.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до офіційного тлумачення положення ч.1 ст.1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщину, викладеного в рішенні Конституційного Суду України №1-рп/2017 від 11.02.2014, Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи.

Згідно роз`яснень, викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, що діяла на час смерті спадкодавця, непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цьогоЗакону.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла на день відкритті спадщини, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші, в тому числі і після досягнення ними 57 років, які народилися з квітня 1958 року по 30 вересня 1958року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції хибно тлумачив указані норми закону та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку у спадщині.

Матеріалами справи підтверджено, що на день відкриття спадщини ОСОБА_1 не досягла встановленого законом пенсійного віку, тобто 60-ти років, чи встановленого абзацом 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто 58-ми років, не була інвалідом, померла матір не була її годувальником та мала самостійний дохід.

Доводи позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, про те, що позивач отримує пенсію на пільгових умовах та є непрацездатною особою, а тому набула права на обов`язкову частку у пенсії, грунтуються на хибному тлумаченні закону.

Обґрунтування судом рішення статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є неправильним, оскільки указана норма не встановлює поняття «непрацездатної особи», а рішення Конституційного Суду України №1-рп/2017 від 11.02.2014 містить роз`яснення виключно щодо прав на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту у повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367,368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.09.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

О.В. Чумак