ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2725/18 Номер провадження 22-ц/814/431/19Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави в складі судді Парахіної Є.В. від 5 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, подавши одночасно заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити відповідачу використання службового приміщення - кабінету директора з правової роботи за адресою м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 106 у якості робочого місця до усунення недоліків щодо його належного опалення.

Заява вмотивована тим, що вказане спірне приміщення є його робочим місцем в ПАТ «Полтаваобленерго», натомість товариство відключило стаціонарне опалення в кабінеті в зимовий період, в зв'язку з чим температура в приміщенні становить від 4 до 6 градусів за Цельсієм, що унеможливлює його перебування на робочому місці та є неприпустимим. Навіть наявність електричних обігрівачів не забезпечує потрібної температури в приміщенні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 5 грудня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Відмова в задоволенні заяви обґрунтована відсутністю підстав для застосування саме обраного виду забезпечення позову. Крім того суд зазначив, що забезпечення позову у вказаний спосіб фактично свідчитиме про встановлення оспорюваного позивачем факту відсутності належного температурного режиму в його робочому кабінеті іще до початку розгляду справ, що є недопустимим.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову у визначений ним спосіб.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, подавши одночасно заяву про забезпечення позову.

Ухвалою місцевого суду від 05.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 03.01.2018 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.12.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду вмотивована необґрунтованістю доводів заяви про забезпечення позову та відсутністю підстав для застосування заходів забезпечення в обраний позивачем спосіб, враховуючи, що в разі такого забезпечення буде мати місце фактичне визнання обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги та доведення факту відключення відповідачем службового приміщення від теплопостачання.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України до видів забезпечення віднесено забезпечення позову шляхом встановлення обов'язку вчинити певні дії, але в будь-якому випадку заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, прохаючи задовольнити заяву про забезпечення позову, заявник просив заборонити відповідачу - ПАТ «Полтаваобленерго» використання службового приміщення, а саме його робочого кабінету, який він займає як директор з правової роботи до усунення недоліків щодо його належного опалення.

При цьому, в самій позовній заяві ОСОБА_2 просив зобов'язати відповідача забезпечити йому належні умови праці шляхом підключення стаціонарного опалення його службового приміщення.

Враховуючи заявлені позивачем вимоги та їх правове обґрунтування, обраний позивачем спосіб забезпечення фактично є втручанням в організацію відповідачем порядку облаштування робочих місць для своїх працівників і заборона використання одного з них на підставі судової ухвали про забезпечення позову в даному випадку не відповідатиме самому змісту такої процесуальної дії як забезпечення позову.

Крім того, самим позивачем не наведено обставин, за яких, на його думку, невжиття запропонованого ним способу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення його позову або спричинить неефективний захист його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім наведеного, колегія суддів вважає слушною думку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову в запропонований позивачем спосіб, оскільки в разі його задоволення, буде мати місце доведення обставини щодо відключення службового приміщення від опалення, відсутність в робочому кабінеті позивача належного температурного режиму, факт якого підлягає доведенню позивачем в ході розгляду справи.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість ухвали місцевого суду, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять обставин, які б свідчили про порушення судом вимог закону.

Посилання апелянта на норми Закону України «Про охорону праці» та наявність в діях відповідача дискримінаційної ознаки по відношенню до нього як працівника, не спростовують висновки місцевого суду про відсутність підстав для забезпечення позову та стосуються його позовних вимог, обґрунтованість яких він доводить шляхом посилання на вказані норми.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду як постановленої з дотриманням вимог процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 5 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.