ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №587/2122/18

Номер провадження 22-ц/816/990/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, Бездрицька сільська рада Сумського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 грудня 2018 року в складі судді Дашутіна І.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 19 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 в частині передачі у комунальну власність Бездрицькій сільській раді Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 1,5347 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області; 2) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, на підставі проекту землеустрою, який затверджений його наказом від 23 червня 2018 № 18-4730/16-18-СГ, надати їй у власність вказану земельну ділянку.

Свої вимоги мотивувала тим, що починаючи з жовтня 2015 року вона неодноразово зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з приводу відведення їй у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. Проте, отримувала відмови щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, його затвердження, які судовими рішення визнавались незаконними. Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року було зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23 червня 2018 року № 18 4730/16-18-СГ було затверджено проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. Однак, в порушення вимог закону не було прийнято рішення про передачу земельної ділянки їй у власність. Крім того, наказом від 04 квітня 2018 року № 394 незаконно передано цю земельну ділянку у комунальну власність Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 в частині передачі у комунальну власність Бездрицькій сільській раді Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 1,5347 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, на підставі проекту землеустрою, який затверджений його наказом від 23 червня 2018 року № 18 4730/16-18-СГ, надати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 1,5347 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1409,60 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги є безпідставними, а права позивача не порушені, оскільки рішення суду, яким було зобов'язано управління затвердити документацію із землеустрою, набрало законної сили 19 квітня 2018 року, а 04 квітня 2018 року на законних підставах було прийнято рішення про передачу спірної земельної ділянки у комунальну власність Бездрицької сільської ради, яка з 17 квітня 2018 року (момент державної реєстрації) є її розпорядником. Крім того, наказ управління від 23 червня 2018 року про затвердження документації позивачем не оскаржувався.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів Кунець В.В., Табанькова Ю.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з приводу відведення їй у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року в адміністративній справі № 818/40/16 задоволено вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 818/747/16 задоволено вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладеної у листі від 06 червня 2016 року № Б-4442-3581/6-16, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в адміністративній справі № 818/1763/16 задоволено вимогу ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладеної у листі від 21 грудня 2016 року № Б-13076/0/5-16/6568/6-16, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту.

Наказом від 06 березня 2017 року № 18-1597/16-17-СГ, на виконання вимог постанови Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в адміністративній справі № 818/1763/16, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,50 га.

Розроблений проект землеустрою належним чином погоджено висновком Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 вересня 2017 року № 11331/82-17, в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Листом від 06 грудня 2017 року № Б-15187-6196/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відмовило ОСОБА_1 у затвердженні вищезазначеного проекту землеустрою, мотивуючи свою відмову тим, що дана земельна ділянка запроектована для відведення земельних ділянок учасникам АТО для індивідуального садівництва.

Не погоджуючись з відмовою управління, викладеною в листі від 06 грудня 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року в адміністративній справі № 818/1976/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 818/1976/17 касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року - без змін.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23 червня 2018 року № 18-4730/16-18-СГ було затверджено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 передано Бездрицькій сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 351,3786 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Бездрицької об'єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок. В тому числі, вказаним наказом було передано у комунальну власність і земельну ділянку площею 1,5347 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на яку затверджено проект землеустрою щодо відведення її позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства,.

Також встановлено, що 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 зверталась з письмовою заявою до Бездрицької сільської ради, у якій просила на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23 червня 2018 року № 18 4730/16 18 СГ надати їй у власність земельну ділянку площею 1,5347 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1.

У відповіді від 22 грудня 2018 року на зазначене звернення ОСОБА_1 сільською радою повідомлено, що вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності та масив, до якого вона входить, відповідно до розробленого детального плану території передбачений для надання учасникам АТО земельних ділянок для ведення садівництва, дозвіл на розроблення проектів відведення яким, був наданий ще у 2016 році.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивоване тим, що до моменту прийняття наказу про передачу спірної земельної ділянки у комунальну власність, позивач на законних підставах отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою, належним чином погодила розроблений проект землеустрою та звернулась із заявою про його затвердження, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області було затверджено проект землеустрою, але не вирішено питання передачі у власність позивачу земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 13, 19 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 13 ст. 123 ЗК України).

Таким чином, розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, слід зазначити, що у своєму судовому рішенні від 18 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 818/1976/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Верховний Суд встановив, що на момент первинного звернення позивача 11 грудня 2015 року із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, земельна ділянка, щодо якої позивач просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, була вільною землею сільськогосподарського призначення (рілля), в Головному управлінні Держгеокадастру у Сумській області була відсутня заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від громадянина - учасника АТО на цю саму земельну ділянку, а також вказана земельна ділянка не була віднесена до земельних ділянок для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками».

А відповідно до положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог позову, оскільки позивач на законних підставах отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою, належним чином погодила розроблений проект землеустрою та 20 листопада 2017 року звернулась із заявою про його затвердження, тобто до прийняття відповідачем рішення про передачу спірної земельної ділянки у комунальну власність, однак Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області незаконно було відмовлено у його затвердженні, що підтверджується численними судовими рішеннями, які набрали законної сили, та всупереч положенням ч. 9 ст. 118 ЗК України було прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без прийняття рішення про надання її у власність позивачу.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик