Справа № 453/85/19
№ провадження 2-з/453/6/19
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

19 лютого 2019 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

без учасників справи,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», з участю третьої особи Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 23.01.2019 року в особі належно уповноваженого представника адвоката ОСОБА_3 (ордер серія ЛВ № 143218, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 27.09.2007 року, зареєстрований у реєстрі за № 2282.

Одночасно представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просив постановити ухвалу, котрою до набрання рішенням суду законної сили зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 27.09.2007 року № 2282. При цьому, заява обґрунтована тим, що на розгляді суду знаходиться позовна заява, якою ставиться під сумнів можливість виконання виконавчого напису нотаріуса та невжиття заходів щодо зупинення стягнення за виконавчим написом від 27.09.2007 року № 2282 може призвести до порушення прав позивача, а також потребуватимуть для їх відновлення значних зусиль та витрат.

Ухвалою судді від 23.01.2019 року позов ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання 05.03.2019 року.

Ухвалою суду від 24.01.2019 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його заяви про вжиття заходів забезпечення поданого ним позову виходячи з недоведеності суду необхідності у вжитті таких заходів, а в основному відсутності доказів на підтвердження обставин можливої та незворотної реалізації земельної ділянки, щодо котрої вчинено виконавчий напис нотаріуса. Також суд констатував, що задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб не буде співмірним із заявленою ним позовною вимогою до відповідача, що буде вкрай несправедливим.

На вказану ухвалу суду про відмову у вжитті заходів забезпечення позову представником позивача адвокатом ОСОБА_3 04.06.2019 року подано апеляційну скаргу, після чого виділені матеріали справи скеровано до суду апеляційної інстанції.

Не дочекавшись апеляційного розгляду справи, представником позивача адвокатом ОСОБА_3 18.02.2019 року подано повторно заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у котрій він просить постановити ухвалу, котрою до набрання рішенням суду законної сили зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 27.09.2007 року № 2282. При цьому, заява обґрунтована тими-ж доводами, що і заява про вжиття заходів забезпечення позову від 23.01.2019 року із додатковим посиланням на відповідь Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.02.2019 року за вих. № 09-3/906, згідно котрої підтверджується перебування на виконанні у згаданому відділі виконавчого напису нотаріуса, про котрий ставиться вимога про визнання таким, що не підлягає виконанню, а також опис та арешт земельних ділянок згідно цього напису, залучення експерта для визначення їх ринкової вартості та скерування пакету документів у ЛФ ДП «СЕТАМ» з метою здійснення заходів щодо організації електронних торгів та реалізації майна боржника ОСОБА_2.

Суд, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову та матеріали позову, вважає, що така заява позивача не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відтак, у судове засідання сторони не викликались.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи він в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як розяснюється у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, проте, на думку суду, вид забезпечення позову, який обрано представником позивача фактично вирішує спір по суті заявлених вимог.

Так, за змістом позовної заяви вбачається оспорювання позивачем дій приватного нотаріуса щодо винесення виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно.

Однак, суд надалі вважає недоведеними ті наведені представником позивача обставини, що невжиття зазначеного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. Крім того, таким обставинам суд уже надавав оцінку при постановленні ухвали про відмову у вжитті заходів забезпечення позову 24.01.2019 року, у звязку з чим дійти іншого висновку при розгляді даної заяви про вжиття заходів забезпечення позову не може.

Що стосується наявності обставин можливої або незворотної реалізації земельних ділянок у подальшому, на котрих наполягає представник позивача посилаючись на єдиний наданий ним доказ згадану вище відповідь Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.02.2019 року за вих. № 09-3/906 на адвокатський запит, то суд критично оцінює такий доказ, оскільки зазначена відповідь не містить інформацію про те, коли саме та у який спосіб призначені електронні торги ЛФ ДП «СЕТАМ» щодо продажу арештованих земельних ділянок, а інформація про скерування відділом у ЛФ ДП «СЕТАМ» пакету документів разом із заявкою на реалізацію арештованого майна з метою здійснення заходів щодо організації електронних торгів та реалізації майна боржника ОСОБА_2, без зазначення дати такого скерування, виходячи з того, що виконання виконавчого напису нотаріуса триває окремими періодами ще з часу вчинення нотаріусом такого виконавчого напису, тобто понад десять років, не свідчить про невідкладне проведення електронних торгів і нагальну реалізацію земельних ділянок.

Крім того встановлено, що позивач 18.06.2013 року уже звертався до суду із аналогічним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, котрий ухвалою суду від 29.10.2013 року у справі № 453/944/13-ц, провадження № 2/453/379/13, залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення такої ухвали (повторна неявка позивача у судове засідання при відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності), що додатково свідчить про тривалість існування виниклого спору між позивачем та іпотекодержателем ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як і про тривалість вчинення виконавчих дій на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також, як насідок, - про відсутність нагальної необхідності у вжитті заходів для зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису нотаріуса.

За таких встановлених судом обставин, повторна заява про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 149, 150-153, 247 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», з участю третьої особи Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя В.Я. Микитин