П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2018 року (у складі судді Бедьо В.І.) за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Роберта Васильовича та ОСОБА_5 про визнання дій державного реєстратора неправомірними, скасування державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду у вересні 2018 р.

Просив:

-визнати рішення державного реєстратора Мангура Р.В. щодо оформлення права власності на частину нерухомого майна - Ѕ частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та Ѕ частини станції технічного обслуговування, літ. З, загальною площею 621,4 кв. м, Ѕ частини автомийки, літ. К, загальною площею 56,1 кв. м; Ѕ частини магазину, літ. Л, загальною площею 228,3 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 неправомірними;

-скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на Ѕ частини нерухомого майна, Ѕ частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та Ѕ частини станції технічного обслуговування, літ. З, загальною площею 621,4 кв. м, Ѕ частини автомийки, літ. К, загальною площею 56,1 кв. м; Ѕ частини магазину, літ. Л, загальною площею 228,3 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2018 р. у відкритті провадження було відмовлено.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про порушення судом норм процесуального права. Указує, що відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Зазначає, що спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - належне позивачу нерухоме майно, а отже - існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини стосуються правомірності рішення і дій державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій із реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому, якщо предмет і підстави позову не пов'язані із виконанням цивільно-правової угоди, а стосується здійснення суб'єктами владних повноважень владних управлінських функцій, спір у такій справі є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права та обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у вересні 2018 р. На обґрунтування позовних вимог указав, що підставою для реєстрації права власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна державний реєстратор повважав сплив 30-ти денного строку з дня направлення вимоги іпотекодержателю про погашення суми боргу та доказ отримання такого повідомлення. Однак, позивач стверджує, що жодної вимоги від ОСОБА_5 щодо необхідності погашення суми боргу та звернення на предмет іпотеки в разі невиконання вимоги позивач не отримував.

Вважає дії державного реєстратора щодо проведення реєстрації права власності на спірне майно неправомірними, а державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_5 такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_5 не набув прав іпотекодержателя на спірне майно.

За правилами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових права, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Проте з установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - належне позивачу нерухоме майно, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

У зв'язку з цим можна дійти висновку, що спірні правовідносини не стосуються правомірності рішення і дій державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій із реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому позов підлягає розгляду саме за правилами цивільного судочинства.

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав відмовляти у відкритті провадження по справі, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду (для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі за правилами цивільного судочинства) .

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

2. Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Судді: