Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Заіки А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування безпідставно набутого майна вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4. За своє життя батько був зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_2. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, оскільки у його батьків інших дітей не було, його матір ОСОБА_5, яка перебувала у шлюбі з батьком, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а батьків його батька (його дідуся та бабусі) на час його смерті вже в живих не було.

В останні роки перед своєю смертю, а саме в 2016-2017 роках, його батько проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 у належній їй квартирі АДРЕСА_1.

Оскільки батько та відповідач проживали спільно, батько забрав з собою в користування за місцем проживання з відповідачем належні йому на праві особистої приватної власності речі, а саме: телевізор LCD «Phillips» 32PFL 4027Н/12 вартістю 4775 грн., тюнер «Тrіmах» вартістю 600 грн., кімнатну антену TV «Bravis» вартістю 150 грн., ноутбук «Acer» вартістю 16000 грн., які були придбані батьком ще до того як він став проживати спільно з відповідачкою, що підтверджується товарним чеком від 10.11.2012 року про придбання телевізора та тюнера, товарним чеком від 03.07.2014 року про придбання антени TV, ноутбук також був придбаний батьком в 2014 році.

Після смерті батька, вищевказані речі залишилися у відповідачки в належній їй квартирі АДРЕСА_1.

При спілкуванні з відповідачкою після поховання батька в липні 2017 року, вона упевнила його, що віддасть йому речі батька пізніше, оскільки треба щоб пройшов час з дня смерті батька.

Оскільки він є спадкоємцем першої черги після смерті батька, він у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву до приватного нотаріуса Вільногірської міської нотаріальної контори Савельєвої Г.В. про прийняття спадщини після смерті батька внаслідок чого нотаріусом була відкрита спадкова справа за №61705109 від 08.12.2017 року в Спадковому реєстрі (номер справи у нотаріуса 71/2017), тому він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4.

27.07.2018 року, він знову попросив відповідачку, щоб вона повернула йому вищезазначені речі, які належали його батьку, а тепер належать йому на праві спадкування, і які безпідставно набула та зберігає відповідачка. Однак відповідачка відмовилася повертати спірні речі, посилаючись на те, що ці речі це пам'ять відповідачці про його батька.

Вважає, що відповідач безпідставно утримує у себе вищевказане рухоме майно, тому повинна повернути це майно йому, його власнику, оскільки вищевказане спірне майно, належить йому з ІНФОРМАЦІЯ_1 і він має право на володіння цим майном та право на користування цим майном, і відповідно з цим право на витребування цього майна від інших осіб, у яких воно знаходиться безпідставно. Відповідач не є спадкоємцем після смерті його батька, до кола осіб перелічених в главах 85 та 86 ЦК України, не відноситься, а тому утримує у себе належне йому спірне майно безпідставно, тобто протиправно.

На підставі ст.ст. 11,16, 1212, 1213, 214, 1218,1268 ЦК України просить витребувати від ОСОБА_3 та передати йому безпідставно набуте та збережене нею належне йому рухоме майно, у вигляді телевізору LCD «Phillips» 32 PFL 4027Н/12, тюнеру «Тrіmах», кімнатної антени TV «Bravis», ноутбук «Acer».

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки.

Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на вказані в позові обставини. Пояснив, що його батько проживав з відповідачкою, у неї були ключі від його квартири, які вона віддала після 40 днів з дня смерті батька, що пояснила тим, що хоче прибрати в квартирі, після чого виявив, що телевізора і ноутбука, антени і тюнера немає. Під час похорону батька, ноутбука і телевізора не бачив, а антена була, а коли отримав ключі антени вже теж не було. Ноутбук десь за пів року до своєї смерті батько приносив йому, він перевстановлював програму на ньому. Батько проживав в квартирі відповідачки і ці речі відніс до неї, в його квартирі він не бачив цих речей на похороні, ховали батька з його квартири. Припускає, що батько носив ці речі то до відповідачки, то до себе додому. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Кам'янське в лікарні, куди потратив в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, він хворів на рак. В лікарні він був не довго, цей діагноз з'ясувався коли він помер, тривалий час він не хворів, це вийшло раптово. За час лікування він батька не відвідував, оскільки він дізнався про його перебування в лікарні від відповідачка як батько вже помер. Він приблизно на протязі 10 років живе окремо від батька. Батько пенсіонер, але будучи на пенсії ще працював. Він звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Він особисто не бачив, що відповідачка переносила речі від батька до себе, скоріш за все батько переніс ці речі до відповідачки сам. Він особисто бачив ці речі у відповідачки в квартирі за день до похорону, тоді вона віддала йому телефон, годинник, гаманець батька. Телевізор він бачив в кімнаті, він не був включений, ноутбук також був в квартирі. У батька також є діти від першого шлюбу, син ОСОБА_7 проживає в Нікополі, Володимир в м.Кривий Ріг. Вони заяв про прийняття спадщини не подавали, ОСОБА_7 подав заяву про продовження строку на спадщину, але потім відмовився від неї. Вважає, що речі які він бачив за день до похорону у квартирі відповідачки, це були речі його батька, оскільки дуже схожі за зовнішніми ознаками. Він приходив до батька за 2-3 місяці до його смерті і телевізор був у квартирі батька, ноутбук теж, телевізор працював, значить була антена. Антену бачив в квартирі батька і в день похорону, і на 9 днів, а на 40 днів її вже не було, вважає, що відповідачка її забрала. Відповідачка сама казала, що ці речі в неї, за яких обставин вони до неї потрапили не казала. Просить позов задовольнити та повернути йому вказане в позові майно.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що обставини, які зазначає позивач в обґрунтування заявлених вимог є надуманими та не підтверджуються доказами, позов ґрунтується на припущеннях позивача, відповідачка факти, зазначені позивачем заперечує, оскільки має свій телевізор «Самсунг» і потреби у іншому не має. Ті речі, що бачив за день до похорону в її квартирі позивач належать їй, телевізор - це її, а ноутбук, це річ її сина, яка перебувала у користуванні відповідачки. Речей ОСОБА_4, крім особистого вжитку, в квартирі відповідачки ніколи не було.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та за участі її адвоката ОСОБА_2. Від надання особистих пояснень відмовилась посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Вислухавши позивача, представника відповідачки, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов, не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, свідок ОСОБА_8 суду показала, що на протязі трьох років проживає з позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Приблизно за 2 місяці до смерті батька позивача, бачила у квартирі останнього телевізор та ноутбук в робочому стані, антену не бачила. Відповідачку знає, але в неї в квартирі не була жодного разу. До 40 днів з дня смерті батька позивача ключі від квартири батька були у відповідачки, позивач їх не забирав. Особисто не бачила, щоб відповідачка чи батько переносили ці речі до відповідачки, батько нічого не казав де ці речі.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що знає відповідачку приблизно на протязі 15 років, разом працювали, на даний час товаришують. Буває у неї вдома, літом часто, зараз рідше. Відповідачка приблизно в травні-червні 2017 року мешкала разом з ОСОБА_4. В цей вона час була у них вдома, жили вони у відповідачки. У відповідачки давно є телевізор в залі і є на кухні маленький телевізор, ноутбук не бачила, у відповідачки є комп'ютер. Будь-якого іншого телевізора вона у відповідачки не бачила. За речі, що належали ОСОБА_4, відповідачка нічого не казала.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що знає ОСОБА_3 з червня 2017 року, до цього часу знайомі не були. Познайомились, бо її чоловік доводиться двоюрідним братом ОСОБА_4. За життя останній приходив до них додому в гості з жінкою ОСОБА_3, а вони ходили до них у гості, в квартиру ОСОБА_3 З ОСОБА_4 знайома давно, познайомились ще за 1 рік до народження його сина. Були в гостях у відповідачки останнього разу 19.07.17 року на день народження ОСОБА_3, телевізор в неї був «Самсунг» сірого кольору, антени, тюнеру, ноутбуку вона не бачила. ОСОБА_4 нічого не казав за речі, що приніс до відповідачки. Стосунки з ОСОБА_4 були гарні, він їм довіряв, і ділився своїми переживаннями, знає, що він ображався на свого сина, що він з ним не спілкується, щось у нього пропало з квартири і він у сина забрав ключі і відніс сусідці. З синами від першого шлюбу він взагалі не спілкувався. У ОСОБА_4 в квартирі була також на похороні, чи був у квартирі телевізор сказати не може, не звертала уваги, ноутбук не бачила.

Факт родинних стосунків позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно з яким позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 10,11)

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9)

Згідно свідоцтва про смерть, мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8)

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що приватним нотаріусом Савельєвою Г.В. 08.12.2017 року відкрито спадкову справу за № 61705109 у спадковому реєстрі за № 71/2017 після смерті ОСОБА_4 (а.с. 12)

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статтею 1212 ЦК України визначені загальні умови існування цивільно-правових зобов'язань, що виникають у зв'язку з так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

Зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: є набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо повернення безпідставно набутого майна.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання спірного майна померлим ОСОБА_4 та його набуття або збереження без достатньої правової підстави відповідачкою ОСОБА_3 та факт прийняття ним спадщини після померлого ОСОБА_4

Так, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Суд не приймає у якості допустимих доказів по справі надані позивачем на підтвердження факту наявності у померлого ОСОБА_4 телевізору LCD «Phillips», тюнеру «Тrіmах», кімнатної антени TV «Bravis» та ноутбуку «Acer», копії товарного чеку від 10.11.2012 року, копію технічної характеристики «Phillips» 32 PFL 4027Н/12 (а.с.13); копію товарного чеку від 10.11.2012 року (а.с. 13), копію товарного чеку від 03.07.2014 року (а.с. 13), копію титульного листа інструкції з експлуатації кімнатної антени з підсилювачем Bravis (а.с. 14), зображення ноутбуку «Acer» із сайту ROZETKA (а.с. 15), оскільки зазначені копії чеків не містять даних, які б могли вказувати, що зазначені речі придбані саме померлим ОСОБА_4, а копії інструкції та зображення із сайту взагалі носять технічний характер та не місять будь-якої доказової інформації на підтвердження зазначених обставин.

Покази свідка ОСОБА_8, суд також не приймає у якості допустимого доказу на підтвердження зазначених обставин, оскільки остання пояснила, що бачила у померлого ОСОБА_4 телевізор та ноутбук, однак будь-які характеристики цього майна не повідомила.

Таким чином, позивачем в судовому засіданні, поза розумним сумнівом, не доведено факт наявності спірного майна та його належності саме померлому ОСОБА_4

Крім того, стороною відповідача факт отримання спірного майна та його перебування у володінні заперечується, що також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили, що бачили у квартирі позивачки лише належний їй на протязі тривалого часу телевізор, будь-якого майна померлого ОСОБА_4 в квартирі відповідачки ніколи не бачили, а свідок ОСОБА_8, підтвердивши факт наявності у ОСОБА_4 зазначеного у позові майна, пояснила, що в квартирі відповідачки ніколи не була.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування у володінні відповідачки речей, належних померлому ОСОБА_4 позивачем не надано, тому вказаний факт останнім в судовому засіданні також не доведено.

Також, позивачем не доведено факт того, що він прийняв спадщину після смерті померлого ОСОБА_4, оскільки витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 12) містить лише інформацію про реєстрацію 08.12.2017 року спадкової справи після смерті ОСОБА_4, а відомості про спадкоємців відсутні.

При таких обставинах, підстави для витребування у відповідачки ОСОБА_11 зазначеного позивачем майна відсутні, а в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 740,00 грн. (а.с. 1), і ці судові витрати в зв'язку з відмовою у позові, слід покласти на позивача.

На підставі ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування безпідставно набутого майна - відмовити.

Судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 704.80 грн. покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 січня 2019 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова