Провадження № 2/317/190/2019
Справа № 317/3236/18

24 січня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
при секретарі судового засідання Московкіної І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-
У жовтня 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов цивільний позов, (який згодом було уточнено), ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.
В позовній заяві позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вимоги мотивовані тим, що з 27.09.2008 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Малокатеринівською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 08. Від спільного життя сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27.12.2012 шлюб між сторонами розірвано. 27.12.2012 заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 456,00 грн. щомісяця. Відповідач аліменти не сплачує. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував та не виявляв бажання спілкуватися з нею чи брати участь у її вихованні. Спорів щодо місця проживання дитини у сторін не було. Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, не піклується про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Такі дії відповідача у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач ОСОБА_1 до суду зявилась, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов не надав.
Представник третьої особи ОСОБА_4, до суду зявилась, позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серія І-ЖС № 058455 виданого 27.09.2008 Малокатеринівською селищною радою Запорізького району Запорізької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 27.09.2008, актовий запис № 08,
Як вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 103720, виданого Малокатеринівською селищною радою Запорізького району Запорізької області 05.12.2008, ОСОБА_3 народилась 28.11.2008, актовий запис № 28, та її батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2012, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2012.
Відповідно до довідки № 288, наданої 17.09.2018 Запорізьким РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 01.03.2018 по 31.08.2018 згідно з виконавчим листом № 0810/1711/2012 виданого 27.07.2012 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 456 грн. щомісячно, починаючи з 03.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 24.10.2014 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до довідки № 70 від 27.08.2018, виданої Малокатеринівським навчально-виховним комплексом «Школа І-ІІІ ступенів гімназія «Мрія» Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає з матірю ОСОБА_1, яка здійснює за нею нагляд та матеріально утримує її. Батько не приймає участі у вихованні дитини, батьківські збори відвідав 1 раз.
Відповідно до довідки № ЕС000000005, наданої 20.08.2018, ОСОБА_1 працює торговельним інспектором у ТОВ «Економ-Схід» та має постійний дохід.
До матеріалів справи надано характеристику учениці ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до якої дівчинка в школі має охайний вигляд, спокійна, врівноважена. Дівчинка виховується в сімї, яка постійно цікавиться навчанням дитини. Мати систематично відвідує батьківські збори, отримує консультації з питань виховання та навчання доньки.
Органом опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області 30.10.2018 надано пояснення, відповідно до яких питання про надання висновку про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав, буде розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбудеться в листопаді місяці, про що заздалегідь буде повідомлено Запорізький районний суд. На засіданні комісії будуть запрошені сторони судового процесу для зясування їхньої думки, а саме: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-22/0075 від 24.01.2019 висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Дане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На засідання комісії ОСОБА_2 не зявився.
З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.
Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки.
Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Слід зазначити, що ОСОБА_2 не зявився за викликом до органу опіки та піклування для розгляду питання щодо позбавлення його батьківських прав.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3
Заходи впливу на відповідача виявились безрезультатними, оскільки протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, до суду не зявився, подальших намірів щодо виховання та утримання дитини не виявив, жодних реальних кроків на це спрямованих не вчинив.
Жодних обєктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 його малолітньої доньки ОСОБА_3 судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних обєктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 виконував або намагався виконувати вищезазначені батьківські обовязки.
На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обовязки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матірю, що відповідає інтересам дитини.
Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням.
Разом із тим, суд вважає за доцільне розяснити ОСОБА_2, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.В. Нікітін