Справа № 168/427/17
Провадження № 2-п/168/1/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року у справі №168/427/17, провадження № 2/168/160/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтувала тим, що заочне рішення суду від 29 серпня 2017 року отримала 03 грудня 2018 року, оскільки тривалий час перебувала закордоном. Зазначила, що судових повісток не отримувала, а тому була позбавлена можливості відстоювати свої інтереси в судовому засіданні. Крім того зазначила, що одержані копії позовної заяви та доданих документів неможливо було прочитати, оскільки вони вчинені з порушенням правил документообігу. Також судом при ухваленні рішення не було враховано ту обставину, що позивач не надав доказів коли закінчився «кінцевий термін повернення коштів» за договором кредиту. Вказала, що суд не встановив строки погашення платежу, строк дії картки, а також вийшов за межі статті 1054 ЦК України, оскільки рішенням стягнув з відповідача штраф, пеню, комісію. У звязку з наведеним просила за результатами перегляду заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку з підстав, викладених в заяві.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вимоги заяви підтримала, просила заяву задовольнити.

В судове засідання представник банку не з'явилася, подала відзив на заяву про перегляд заочного рішення, заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з частиною 1 статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно пунктом 9 частини 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином розгляд даної заяви про перегляд заочного рішення здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, які діють з 15 грудня 2017 року - з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Заочним рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року ухваленим у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вирішено стягувати Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 травня 2014 року в сумі 27 023,24 гривень.

Судом при розгляді заяви встановлено, що після надходження до суду позовної заяви, судом на виконання вимог статті 128 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи) було встановлено адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (аркуш справи 41), за якою судом здійснювалось листування.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 13 липня 2017 року провадження в справі було відкрито та призначено до судового розгляду на 15 год. 30 хв. 24 липня 2017 року (аркуш справи 42). Відповідачу було направлено повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з усіма додатками. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (аркуш справи 44) встановлено, що відповідач отримала судову кореспонденцію 17 липня 2017 року, була обізнаною про наявність в провадженні суду заявленого до неї позову. Крім того про підтвердження вручення відповідачу судової кореспонденції свідчить заява представника відповідача ОСОБА_4 від 24 липня 2017 року про відкладення судового засідання, оскільки отримані копії позовної заяви з доданими до неї документами не підлягають вивченню, також просила зобовязати позивача надати стороні відповідача читабельні документи, оскільки вважає, що копії позовної заяви з додатками не отримала та має намір подати заперечення на позов.

24 липня 2017 року судове засідання було відкладено за заявою представника відповідача. Одночасно в ухвалі про відкладення судового засідання суд розяснив, що сторони не позбавлені можливості знайомитись з матеріалами справи. Крім того у випадку звернення сторони для отримання копії документа, що неможливо дослідити з числа тих примірників, які були надіслані стороні по справі, суд буде сприяти в наданні такої копії документа, при дослідженні якого не буде жодних перешкод.

09 серпня 2017 року у звязку підтвердженням належного повідомлення відповідача та її представника про дату, час, місце розгляду справи (аркуш справи 51, 52), судом ухвалено відкласти розгляд 29 серпня 2017 року. Відповідачу та її представнику було направлено повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи, однак у звязку із закінченням терміну зберігання судової кореспонденції судова повістка відповідачу повернулась до суду без вручення (аркуш справи 53), представник відповідача повістку отримала 17 серпня 2017 року (аркуш справи 52).

Відповідно до частини 5 статті 76 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи) вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З матеріалів справи встановлено, що 21 липня 2017 року між відповідачем та адвокатом ОСОБА_4 укладено угоду про надання послуг адвоката (аркуш справи 46). Судова кореспонденція надсилалась представнику відповідача на підставі наявної в матеріалах справи угоди про надання послуг адвоката.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач отримувала судову кореспонденцію, представник відповідача подавала до суду клопотання, однак заперечень на позов не подавала, на розгляд справи ні відповідач, ні представник відповідача не зявилися. Обґрунтування відповідача про неможливість прибути в судове засідання у звязку з тим, що перебувала за кордоном, суд не бере до уваги, оскільки жодних заяв з даного приводу відповідач та її представник не подавали.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про те, що суд повідомив відповідача та її представника у законний спосіб про відкрите судове провадження та про час і місце розгляду справи, а тому є безпідставними твердження заявника про те, що вона не знала про дати призначених судових засідань, що в свою чергу позбавило їх можливості бути присутнім у судовому засіданні та захищати свої інтереси, а тому суд приходить до переконання, що відповідач не довела суду ту обставину, що вона не зявилася в судове засідання та (або) не повідомила про причини неявки, а також не подала заперечення на позовну заяву з поважних причин.

Суд критично ставиться до посилань відповідача про неможливість прибуття в судові засідання з поважних причин у звязку з перебуванням за кордоном, на підтвердження чого подала копію паспорта з відмітками про в'їзд/виїзд за межі України, оскільки на глибоке переконання суду відповідачем доведено лише факт виїзду за межі України, однак жодних доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, що об'єктивно перешкоджали їй прибути в судові засідання, подати заперечення, клопотання про відкладення розгляду справи тощо, суду не надано. При цьому суд враховує, що в судовому процесі інтереси ОСОБА_2 представляла адвокат ОСОБА_4, згідно з укладеною між ними угодою.

Таким чином, виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи, судом не встановлено поважних причин неявки в судове засідання відповідача та неподання нею заперечень.

Крім того відповідач ОСОБА_2 не надала жодних належних і допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, на які вона послалася у своїй заяві про скасування заочного рішення суду, крім тих, що були дослідженні в судовому засіданні під час прийняття заочного рішення по справі судом.

Відповідно до статтей 58, 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1)поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2)встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що законних підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до судового розгляду в загальному порядку не маю, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтею 287 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5