Дата документу 04.12.2019
Справа № 334/5813/19
Провадження № 2/334/3059/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 та дід ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Факт родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про одруження, проте у вказаному документі ім`я померлого вказано « ОСОБА_4 », а у свідоцтві про смерть - « ОСОБА_4 ». Оригінал свідоцтва про одруження містить дописки та виправлення, які до актового запису не внесені, а саме виправлено ім`я « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ». У зв`язку з вищевикладеним позивачка ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин з померлим ОСОБА_4 , оскільки від цього залежить її право на спадкування.

Щодо позовних вимог позивачки ОСОБА_2 , то факт її родинних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_2 та її батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас, у свідоцтві про народження позивачки ОСОБА_2 та свідоцтві про смерть ім`я по батькові померлого ОСОБА_6 зазначено як « ОСОБА_6 », проте у свідоцтві про народження померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ім`я по батькові останнього вказано як « ОСОБА_6 ». Позивачка ОСОБА_2 просить встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та дідом позивачки ОСОБА_2 , оскільки встановлення вказаного факту родинних відносин впливає на її право на спадкування за правом представлення.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4 увійшло нерухоме майно, а саме 1/2 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю та позивачці ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.07.2010 року., що підтверджується одночасно рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2018 року.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив, право спадкування після його смерті отримали ОСОБА_1 як дружина померлого, відповідач ОСОБА_3 як донька померлого та ОСОБА_2 як онука померлого за правом представлення, оскільки син ОСОБА_6 , який є батьком останньої, помер раніше батька ОСОБА_4 . Всі вищевказані спадкоємці спадщину прийняли, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Велигури Г.К., постановою якої позивачам відмовлено у видачі свідоцтв через відсутність підтвердження родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем та відсутність правовстановлюючого документу на частину квартири, що увійшла до складу спадкової маси.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд визнати за ними право власності на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 за кожною в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач просить у заяві розглядати позовну справу за її відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до положень ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , зареєстрованого 04 листопада 1959 року Часів-Ярського РАЦСу Артемівського району Сталінської області, актовий запис № 225, підтверджується шлюб між ОСОБА_4 , 1937 року народження, та ОСОБА_1 , 1940 року народження.

Від шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , зареєстрованого Ленінським р/б РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 381.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого Комунарським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 1070, батьком вказаний ОСОБА_6 .

На підставі укладеного 20 жовтня 2015 року шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2816, позивачка у справі після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з дошлюбного « ОСОБА_2 » на шлюбне « ОСОБА_2 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , у віці 45 років, про що в Книзі реєстрації смертей внесено відповідний актовий запис № 482, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 06 липня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 2758, покупець ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 5 договору, чоловік покупця ОСОБА_4 надав згоду на придбання вищевказаної квартири за визначеною у договорі ціною.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2018 року у цивільній справі № 334/40/18 встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та родинних відносин між ним та його донькою ОСОБА_3 . Визнано, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 належала, а ОСОБА_1 належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 26 травня 2017 року приватним нотаріусом Велигурою Г.К. відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60708905, номер у нотаріуса № 6/2017, в якому спадкодавцем є ОСОБА_4 .

Спадкова справа № 6/2017 відкрита за заявою ОСОБА_3 від 26 травня 2017 року за № 1, відповідно до якої остання приймає спадкове майно спадкодавця за законом. В заяві зазначено інших спадкоємців, а саме дружина спадкодавця - ОСОБА_1 , онука спадкодавця - ОСОБА_2 , батько якої ОСОБА_6 , син спадкодавця, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявою № 2 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Велигури Г.К. від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 прийняла спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В той же день заявою № 3 ОСОБА_2 прийняла спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка є донькою його померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_6 .

Постановою приватного нотаріуса Запорізького нотаріального міського округу Запорізькій області Велигури Г.К. від 20.05.2019 року за № 139/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_2 та у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького нотаріального міського округу Запорізькій області Велигури Г.К. від 03.06.2019 року за № 162/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_2 та у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин.

Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву щодо родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та спадкодавцем. Крім того, суд вважає встановлений факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 є сином спадкодавця ОСОБА_4 . Отже, суд вважає встановленим факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлення факту, що має юридичне значення, позивачам необхідно для прийняття спадщини.

Щодо вимог позивачів щодо визнання за ними по 1/6 частини кожній вищезазначеної квартири, суд дійшов до наступного.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів та рішення Ленінського районного суду від 20 вересня 2018 року, встановлено, що ОСОБА_4 станом на час своєї смерті мав право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_2 .

Отже, ОСОБА_1 , з урахування кількості спадкоємців, має право на спадкування за законом 1/6 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ,, 1/2 частини якої належала ОСОБА_4 станом на час його смерті.

Водночас ч. 1 ст. 1266 ЦК України вказує, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У зв`язку із встановленням факту спорідненості між померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 батьком ОСОБА_4 та його раніше померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 сином ОСОБА_6 , наявності у останнього доньки ОСОБА_2 , суд встановив, що ОСОБА_2 , з урахування кількості спадкоємців, має право на спадкування за законом 1/6 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ,, 1/2 частини якої належала ОСОБА_4 станом на час його смерті, яка належала б за законом її батькові, якби він був жив на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевказані обставини справи, думку сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є його дружиною.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіка ОСОБА_4 .

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , є батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , діда ОСОБА_4 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2019 року.

Суддя О.М. Гнатюк