Провадження № 2-о/234/42/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі: головуючого-судді Кравченко О.Ю.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

за участю заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Краматорську цивільну справу за заявою ОСОБА_2 зацікавлена особа Державне підприємство «Донецька залізниця» в особі структурного підрозділу «Енергозбут» Державного підприємства «Донецька залізниця» про встановлення факту припинення трудових відносин на окупованої території, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_2 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що на теперішній час він мешкає у м.Краматорську та має статус внутрішньо переміщеної особи. До 05.03.2018 року він мешкав у м.Дебальцеве, де працював на посаді заступника начальника Енергозбуту начальника Дебальцевського регіонального відділу з обслуговування споживачів електричної енергії структурного підрозділу «Енергозбут» державного підприємства «Донецька залізниця», що підтверджується трудовою книжкою та листом від 26.11.2018 року департаменту розвитку персоналу та кадрової політики ПАТ «Українська залізниця». З 05.03.2015 року заявник змушений залишити своє місце проживання у результаті та з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. У відповідності до абз.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначені обставини вважаються загальновідомими.

З 05.03.2015 року по 03.05.2015 року заявник виконував доручену роботу віддалено з м.Краматорськ Донецької області, звітуючи перед керівником за телефоном та електронною поштою. З 04.05.2015 року по 09.06.2015 року заявнику надана щорічна відпустка. Після закінчення щорічної відпустки з 10.06.2015 року заявник відмовився повернутись до м.Дебальцево Донецької області та вийти на роботу. Заявник підтримував телефонний зв'язок з підприємством та повідомляв про наміри повернутись до роботи по закінченню бойових дій за місцем проживання. На вимогу керівника 17.02.2016 року заявник направив електронною поштою рапорт про причини відсутності на робочому місці. Ці факти підтверджуються актом від 02.03.2016 року №7/ЕЕ про встановлення факту відсутності робітника на робочому місці, який складено на підприємстві та передано заявнику до Краматорська через знайомих.

За домовленістю, 11.08.2016 року заявник направив листа з описом вкладень на домашню адресу заступника начальника структурного підрозділу «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця» із нотаріально посвідченою заявою від 10.08.2016 року про звільнення за власним бажанням з 31.08.2016 року у звязку з переїздом на нове місце проживання (ст.38 КЗпП України) та проханням направити трудову книжку поштою до нового місця проживання.

Однак, заявнику не було задоволено заяву про звільнення, про що повідомлено у листі від 20.09.2016 року №24/ЕЕ за підписом начальника виробничого підрозділу «Енергозбут» (м.Донецьк, вул.Артема) структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Також 11.08.2016 року заявник звертався до начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» із нотаріально посвідченою заявою від 10.08.2016 року про звільнення за власним бажанням з 31.08.2016 року у звязку з переїздом на нове місце проживання (ст.38 КЗпП України) та проханням направити трудову книжку поштою до нового місця проживання. Однак заявнику не було задоволено заяву про звільнення, про що повідомлено у листі від 05.09.2016 року, оскільки регіональна філія «Донецька залізниця» не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», а заявнику потрібно звертатись до керівництва структурного підрозділу «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця».

Через знайомих заявник дізнався, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» у 2017 році ліквідована та усіх працівників звільнено.

Протягом цього часу трудова книжка заявника перебувала у м.Донецьк за адресою структурного підрозділу «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця», який фактично також перестав існувати.

Заявник вважав, що втратив доступ до трудової книжки, а тому звернувся листом від 24.10.2018 року на імя Директора департаменту розвитку персоналу та кадрової політики ПАт «Укрзалізниця» (м.Київ, вул.Тверська, 5) з метою відновлення трудової книжки та просив надати довідку із електронної бази АСУ «Кадри» про роботу, переведення, звільнення, а також просив надати йому дублікат трудової книжки.

За пропозицією колишніх колег по роботі заявник виїхав до м.Донецьк та 16.11.2018 року забрав свою трудову книжку, в якій відсутній запис про звільнення.

Листом від 16.11.2018 року №ЦПК-14/31 департамент розвитку персоналу та кадрової політики ПАТ «Укрзалізниця» повідомив заявника, що згідно архіву бази даних АСУ «Кадри» останнім місцем роботи був структурний підрозділ «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця», яке знаходиться на тимчасово окупованій території, що унеможливлює оформлення відповідних документів з передачі у встановленому порядку його активів та зобовязань ДП «Донецька залізниця». Крім того, дані АСУ «Кадри» не можуть слугувати підтвердженням існування того чи іншого документу щодо прийому, звільнення та переведення.

Безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань через портал електронних сервісів Міністерства юстиції України підтверджує те, що державне підприємство «Донецька залізниця» з 25.11.2014 року перебуває у стані припинення.

Таким чином, заявник вважає, що здійснив всі залежні від нього заходи щодо припинення трудових відносин з ДП «Донецька залізниця» за власним бажанням з 31.08.2016 року у звязку з переїздом на нове місце проживання (ст.38 КЗпП України). Враховуючи те, що заявник переселився з окупованої території, не може продовжувати працювати за трудовим договором, не має можливості розірвати договір з незалежних від ного підстав, в порядку, передбаченому чинним законодавством про працю, що позбавляє його права влаштуватися на інше місце роботи за відсутністю запису про звільнення в трудовій книжці.

На підставі викладеного, заявник просив суд встановити факт припинення трудових відносин на окупованій території між Державним підприємством «Донецька залізниця» та ОСОБА_2 з 31 серпня 2016 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України у звязку з переїздом на нове місце проживання.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Вислухав пояснення заявника, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тобто, окреме провадження це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження.

Зазначений у частині першій ст. 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є вичерпним, за змістом частини другої ст. 315 ЦПК України суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_2 має постійне зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його паспортом громадянина України (а.с.6-11).

Заявник ОСОБА_2 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 24.05.2017 року №38693 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої його фактичне місце перебування: вул. Шекспіра, 55 м.Краматорськ (а.с. 13).

Згідно долученої до заяви копії трудової книжки ОСОБА_2 з 01.11.2007 року працював на посаді заступника начальника структурного підрозділу «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця», запису про звільнення з посади копія трудової книжки не містить (а.с.15-16).

Як вбачається з копії особової картки працівника, наказом ДП «Укрзалізниці» від 30.09.2015 року №393-Ц/од 01.10.2015 року ОСОБА_2 був призначений заступником начальника структурного підрозділу «Енергозбут» начальником Дебальцевського регіонального відділу з обслуговування споживачів електроенергії. В копії особової картки зазначена дата звільнення 10.06.2015 року (а.с.18-20).

Як вбачається з копії повідомлення вих. №373/ЕЕ від 08.10.2015 року (а.с.14) керівництвом структурного підрозділу «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця» повідомлено ОСОБА_2 про те, що він відсутній на робочому місці з 10.06.2015 року та запропоновано надати пояснення щодо причин його відсутності. Також зі змісту повідомлення вбачається, що у разі неявки, керівництво СП «Енергозбут» залишає за собою право ініціювати його звільнення за прогули (у відповідності до п.4 ст.40 КЗпП України).

17.02.2016 року заявник ОСОБА_2 направив керівництву СП «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця» рапорт, в якому зазначив, що був вимушений залишити місце постійного мешкання у звязку із загрозою для життя від бойових дій АТО та повідомив, що не має можливості повернутися (а.с.22).

Як .вбачається з копії акту про встановлення факту відсутності працівника на робочому місці складеного в.о. первинної профспілкової організації СП «Енгергозбут» ДП «Донецька залізниця» 02.06.2016 року встановлено відсутність заступника начальника «Енгергозбута» - начальника Дебальцевського регіонального відділу з обслуговування споживачів електроенергії ОСОБА_2 з 10.06.2015 року на робочому місці (а.с.17).

11.08.2016 року заявник направив поштою на адресу начальника структурного підрозділу «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця», а також до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» нотаріально посвідчену заяву від 10.08.2016 року про звільнення за власним бажанням з 31.08.2016 року у звязку з переїздом на нове місце проживання (ст.38 КЗпП України) (а.с.23-24, 27-28).

Листом від 05.09.2016 року №Н-01/2588 начальником регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» заявника повідомлено про те, що державне підприємство «Донецька залізниця» не припинено, а знаходиться у стані припинення, залишається юридичною собою та має виконувати свої обовязки. Регіональна філія «Донецька залізниця не є правонаступником державного підприємства «Донецька залізниця» (а.с.29).

Як вбачається з листа начальника ВП «Енергозбут» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» від 20.09.2016 року №24/ЕЕ, заявника ОСОБА_2 повідомлено про реорганізацію ДП «Донецька залізниця». Також повідомлено, що станом на 20.09.2016 року в СП «Енергозбут» ДП «Донецька залізниця» облікова кількість працюючих складає 1 особа ОСОБА_2, який з невідомих причин не зявляється на робочому місці з 10.06.2015 року, повідомлено заявника про те, що на підставі п.1 Протоколу апаратної наради керівного складу ДП «Донецька залізниця» «Щодо кадрових питань» від 11.04.2016 року було розглянуто питання щодо вживання заходів до працівників, які відсутні на робочому місці без поважних причин, в тому числі ОСОБА_2, а також надано розяснення щодо порядку його звільнення (а.с.25-26).

Отже, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що роботодавцем не визнається право заявника на звільнення з 31 серпня 2016 року на підставі ст.38 КЗпП України.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2, не підлягає зясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право, що підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки судом під час розгляду справи було виявлено спір про право, заяву ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту необхідно залишити без розгляду та розяснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 260, 261, 315, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа Державне підприємство «Донецька залізниця» в особі структурного підрозділу «Енергозбут» Державного підприємства «Донецька залізниця» про встановлення факту припинення трудових відносин залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику про його право звернення до суду з позовною заявою.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://kt.dn.court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_3