Єдиний унікальний номер 234/848/18 Номер провадження 22-ц/804/355/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі № 234/848/18 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Михальченко Анастасія Олександрівна), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 29.08.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web- сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ "ПРИВАТБАНК" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов'язки: у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору).

На підставі п. 1.1.5.2 договору, недотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно п. 2.1.1.12.1 договору погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 19.12.2017 року має заборгованість - 49661,51 грн., з яких:

22578,75 грн. - тіло кредиту;

8780,84 грн. - відсоткі за користуванням кредитом;

15460,90 грн. - пеня;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

2341,02 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 49661,51 грн. за кредитним договором № б/н від 29.08.2012 року, а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та подав апеляційну скаргу, яка надійшла до Донецького апеляційного суду 18 грудня 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Позивач просить апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ " Приватбанк " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 31 грудня 2018 року.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги позивача відповідачем отримана (а.с. 101). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 120).

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с. 118).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що відповідач, як володілець та користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію про номер картки, CVV2 коду картки, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.08.2012 року ОСОБА_1, підписавши заяву, погодилася з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За вказаним договором, позичальнику встановлювався кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

З показань ОСОБА_1, вбачається, що 17.11.2016 року позивачці ОСОБА_1 зателефонував невідомий чоловік, представившись працівником ПриватБанку, та розмовляючи з нею діловою мовою, запропонував збільшити кредитний ліміт, від цієї пропозиції позивач відмовилася. Позивач не повідомляла номер своєї картки та секретний номер CVV2 коду картки. Пізніше чоловік попросив повідомити номер, який прийшов в смс-повідомленні, щоб зробити відмову від збільшення кредитного ліміту, та наступний код на зменшення відсотка. Смс-повідомлення вона отримала з номеру ПриватБанку 10060 і це стало наслідком того, що позивач повідомила код із смс. 22.11.2016 звернулася до банку з метою зняти гроші із картки та побачила, що грошей на картці немає. Відразу звернувшись до працівника банку вона дізналася, що 17.11.2016 , що з її картки зняли п'ятьма платежами переказами кредитні кошти, всього в сумі 23 288,30 грн.

Отже, з рахунку позивача були списані кошти в сумі 5047,00грн., 5026,40 грн., 5016,10 грн., 5005,80 грн. та 3193,00 грн.

Після цього позивач відразу зателефонувала на гарячу лінію ПриватБанку, повідомила про шахрайські дії відносно неї та заблокувала картковий рахунок. В той же день 22.11.2016 року вона звернулась з заявою до правоохоронних органів в м. Краматорську.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0003513 від 22.11.2016 року відомості про злочин за заявою ОСОБА_1, були внесені до реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається із відповіді Краматорського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Донецькій області від 19.03.2018 року № 4470/301/03-2018, кримінальне провадження № 0003513 від 22.11.2016 року зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ч. 1 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 2 ст. 284 КПК України, оскільки ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України не встановлено, з огляду на те, що потерпіла ОСОБА_1 добровільно повідомила невідомій особі відомості відносно своєї банківської картки, хоча попереджена про нерозголошення таких відомостей самим банком (а.с. 42).

Як вбачається із пункту 1.1.5.5. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS- повідомленні ПіН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів.

Згідно пункту 1.1.5.13 вказаних вище Умов, Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 2.1.1.9.5. вказаних вище Умов, Держатель зобов'язується: - не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНу; - не здійснювати операції, з використанням реквізитів Картки після її здачі до Банку або після закінчення терміну її дії, а також Картки, заявленої як втрачена.

Пунктом 2.1.1.2.20 вказаних вище Умов передбачено, що Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами.

Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі про переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Згідно з пунктом 9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами і після 17.11.2016 року та мала заборгованість за даним договором.

Проведення видаткових операцій по карті вимагало від її власника введення на платіжній сторінці Інтернет не тільки номера платіжної картки і терміну її дії, а й спеціально тризначного коду безпеки платежів через Інтернет (CVV), згідно вимог МПС Visa International і MasterCard.

Як вбачається із пункту 2.1.4.18 Умов, відповідальність за усі операції, зроблені в мережі Інтернет по Картках, прив'язаним до Карткового рахунку Клієнта, покладається на Клієнта.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22578,75 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 8780,84 грн., а всього 31359 грн. 59коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені і штрафів, то апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Враховуючи викладене вище, підстав для стягнення з відповідачки пені та штрафу немає.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. (а.с. 1), за подання апеляційної скарги - 2643,00 грн. (а.с. 89), що складає 4405 грн.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2781,75 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31359 (тридцять одну тисячу триста п'ятдесят дев'ять) грн. 59 коп., яка складається із тілу кредиту в розмірі 22578,75 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 8780,84 грн., а також судові витрати у розмірі 2781 (дві тисячі сімсот вісімдесят одну) грн. 75 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 20 лютого 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна