пр. № 6/759/147/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-10491 від 12.09.2011р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у грудні 2019р. до суду із заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-10491 від 12.09.2011р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Святошинському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 651 490,84 грн. На виконанні у Печерському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку. Постановою державного виконавця Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 25.11.2019р. постановлено здійснювати відрахування із доходів у відповідності до чинного законодавства в розмірі 70%, з яких Ѕ частина всіх доходів поточні аліменти, інше-борг, який нараховувати з 21.03.2011 по дату отримання постанови. Це суперечить ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Оскільки стягнення з ОСОБА_1 аліментів ВП № 60619763 в розмірі 70% та боргу на користь банку ВП № 46027423 в розмірі 20% в сумі значно перевищують граничні норми, тому заявник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-10491 від 12.09.2011р., ВП № 46027423.

Суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху (ч.ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України).

Згідно положень ч. 1, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач викладає у позовній заяві свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги а також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

В п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07 лютого 2014 року роз"яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого листа визначені ст. ст. 151-153 ЦПК України.

Так, п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також при оскарженні виконавчого документа.

Проте, предметом скарги не є оскарження боржником виконавчого документа чи звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити свої вимоги і обґрунтування, у зв`язку з чим вважаю за необхідне надати строк для усунення вищенаведених недоліків заяви.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього ЦПК України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Керуючись ст.ст. 76, 185 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-10491 від 12.09.2011р. - залишити без руху та надати йому десять днів строку для усунення недоліків заяви з моменту отримання копії ухвали.

В разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвали набирає законної сили з моменту її підписання і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Коваль О.А.