Справа № 594/1139/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Шимків Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Товарніцького Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мельнице-Подільської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежиле приміщення в АДРЕСА_1. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 серпня 2003 року він взяв участь в цільовому аукціоні з продажу активів платника податків та відповідно до протоколу №45 проведення аукціону став покупцем лоту №2, а саме приміщення загальною площею 45,1 м.кв., в готелі в АДРЕСА_1, що належало Мельнице-Подільському комбінату комунальних підприємств. У зв`язку з чим ним було внесено грошові кошти за придбання на аукціоні об`єкту в сумі 3312,20 грн. Окрім цього, він зобов`язався підписати протокол і договір купівлі продажу та оплатити всі витрати, пов`язані з передачею права власності від продавця до покупця та державної реєстрації права власності. Однак, дані пункти протоколу ним виконані не були, оскільки продавець не представив договору купівлі-продажу з невідомих причин, проте, з 05 серпня 2003 року він продовжує добросовісно та відкрито володіти зазначеним майном. Вказаний об`єкт нерухомості на даний час власника не має. Крім того, він проводить поточні ремонти приміщення та дбає про його збереження.

Позивач та його представник - адвокат Товарніцький М.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач пояснив, що мав намір спірне приміщення переобладнати та використовувати для надання перукарських послуг і йому роз`яснили, що для цього краще відкласти оформлення документів на спірне майно, однак, з часу придбання приміщення добросовісно володіє ним. Інших володільців майна немає.

Представник Мельнице-Подільської селищної ради в судове засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає і просить розглянути справу у відсутності представника селищної ради.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Судом встановлено, що 05 серпня 2003 року позивач, відповідно до протоколу №45 проведення аукціону, погодженого начальником Державної податкової інспекції, став покупцем лоту №2, а саме приміщення загальною площею 45,1 м.кв., в готелі в АДРЕСА_1, що належало Мельнице-Подільському комбінату комунальних підприємств, за ціною об`єкта в сумі 3313,20 грн. Розмір коштів, які мав внести переможець аукціону на відповідний рахунок в Укрексімбанку м.Тернополя:2710,80 грн.(3313,20-602,40).

За даними технічного паспорта на громадський будинок - приміщення готелю АДРЕСА_1 Галицька, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_2 26 грудня 2018 року на замовлення ОСОБА_1 , інвентаризаційна вартість приміщення готелю №43 становить 102951,00 грн. Приміщення готелю побудовано в 1950 році. Загальна площа приміщення - 44,9 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Мельнице-Подільської селищної ради від 21 серпня 2019 року №61 розглянуто заяву ОСОБА_1 та у зв`язку із впорядкуванням нумерації нежитлових приміщень, що знаходяться в АДРЕСА_1 на нежитлове приміщення, що знаходиться в смт.Мельниця-Подільська, площа Галицька і належить згідно інвентарної справи ОСОБА_1 .

Згідно довідки Мельнице-Подільської селищної ради від 01 липня 2019 року №1304 ОСОБА_1 добросовісно володіє приміщенням в АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв.м. і використовує його для власних потреб з 05 серпня 2003 року.

Згідно довідок Мельнице-Подільської селищної ради від 11 грудня 2019 року №575 та від 24 грудня 2019 року №2269 та доданої до матеріалів справи копії рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 28 грудня 2003 року №194, Мельнице -Подільський комбінат комунальних підприємств знаходився на балансі Мельнице-Подільської селищної ради до грудня 2003 року і знятий у зв`язку з його ліквідацією. Частина майна Мельнице-Подільського комбінату комунальних підприємств, в тому числі нежитловне приміщення готелю,що знаходився в АДРЕСА_1, було продане в рахунок погашення заборгованості. Згідно рішення сесії мельнице-Подільської селищної ради від 28 грудня 2003 року №194 було засновано нове комунальне підприємство «Порядок», засновником якого є Мельнице-Подільська селищна рада.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому, необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже, при вирішенні спору належить встановленню саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто, ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

В даній справі вбачається, що позивач набув нерухоме майно внаслідок проведення цільового аукціону з продажу майна, погодженого начальником Державної податкової інспекції.

Згідно з Порядком проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.06.2002 року № 294, який втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010 року № 1041, однак був чинним на момент виникнення спірних відносин, у процесі аукціону ведеться протокол. Організатор аукціону затверджує протокол у день проведення аукціону. Затверджений протокол є підставою для укладення протягом 3 днів договору купівлі-продажу. Якщо покупець відмовився від підписання договору купівлі-продажу, вважається, що аукціон з продажу цього активу не відбувся.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем після затвердження протоколу торгів не був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, право власності не було зареєстровано, в судовому засіданні позивач не навів жодного обґрунтування причин неукладення договору купівлі-продажу у визначений Порядком строк, окрім того, що йому порадили не оформляти документи на спірне майно.

В той же час, у позовній заяві позивач вказав, що він зобов`язався підписати протокол і договір купівлі продажу та оплатити всі витрати, пов`язані з передачею права власності від продавця до покупця та державної реєстрації права власності. Однак, дані пункти протоколу ним виконані не були, оскільки продавець не представив договору купівлі-продажу з невідомих причин.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном.

Таким чином, недотримання позивачем порядку укладання договору купівлі-продажу майна за наслідками проведення цільового аукціону, свідчить про недобросовісність дій позивача по придбанню цього майна, а тому відсутня така ознака набувальної давності, як добросовісність заволодіння, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 до Мельнице-Подільської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

На підставі наведеного, ст.ст. 15,16, 344 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13, 81, 141, ст.ст. 263, 265, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 до Мельнице-Подільської селищної ради, що знаходиться за адресою: смт.Мельниця-Подільська Борщівського району Тернопільської області, про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 січня 2020 року.

Головуючий