Провадження № 2/369/4162/19
13.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Середенко Б.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
У серпні 2019 року позивачі звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Білогородської сільської радиКиєво-Святошинського району Київської області. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно. За життя померлий склав заповіт, яким все своє майно заповідав їм, доньці та онуці. Для прийняття спадщини вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Але нотаріусом їй було роз`яснено, що вона пропустила строки для подання такої заяви, тому вчинити нотаріальні дії є неможливим. Вказали, що вони хоч і не були зареєстровані з померлим за однією адресою, але постійно проживали разом з батьком з 2013 року і по день його смерті в АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців немає.
Просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали. Просили задоволити.
Представник Білогородської сільської радиКиєво-Святошинського району Київської області до судового засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вислухавши сторін, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.
Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори від 17 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів своїй доньці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та онуці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частинах по Ѕ ( одній другій) частині кожному.
Належність майна спадкодавцю підтверджується договором купівлі-продажу ⅖ частин житлового будинку від 28.07.2993 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Сподіним І.Л. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким посвідчується право власності на земельну ділянку. Слід зазначити, що оформленням прав на вказану земельну ділянку займалась ОСОБА_1 , як довірена особа ОСОБА_3 , про що свідчить відповідна довіреність та квитанції за оплату послуг.
Згідно розпорядження голови Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 24 від 18 лютого 2016 року в селі Білогородка було перейменовано об`єкти топоніміки. У зв`язку з чим, назва АДРЕСА_1 була змінена на АДРЕСА_1.
31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьова Івана Сергійовича із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . У відповідь ОСОБА_1 отримала письмове роз`яснення нотаріуса № 1478/01-16 від. 31.07.2019 року, яким повідомлено про те, що ОСОБА_1 пропущений строк для прийняття спадщини, а тому вчинити нотаріальні дії не можливо.
Згідно з умовами ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу положення ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України особа вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявила про відмову від неї.
Згідно з п.п. 3.21 і 3.22 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
До внесення змін Міністерством юстиції України до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у підпункт 3.22 пункту 3 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину», а саме до 04.12.2017 р., для нотаріальних органів України доказом постійного проживання із спадкодавцем (у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем) могли бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
У положеннях п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз`яснення з приводу того, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
ОСОБА_3 з 1993 року до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Документами, які підтверджують його проживання за вказаною адресою, суду надано: медична декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, квитанції про оплату комунальних послуг, довіреність видана від імені ОСОБА_3 , його заповіт.
З матеріалів справи встановлено, що не зважаючи на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 з 2013 року, разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 , до дня смерті свого батька, ОСОБА_3 , безперервно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (місце проживання спадкодавця).
Через наявність розбіжностей щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання Позивачів, не має можливості іншим шляхом, крім як встановлення в судовому порядку факту постійного проживання разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, підтвердити факт її прийняття. Факт постійного проживання має юридичне значення та має бути встановлений з метою підтвердження наявності обставин, що свідчать про прийняття Позивачами як спадкоємцями спадщини в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст. 76, 77, 79 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Такі докази мають бути належними, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Факт спільного проживання Позивачів разом зі спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 14.08.2019 року, складеного депутатом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Рибаком О.В. У вказаному Акті зазначено, ОСОБА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з 2013 року. Разом з ними до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і ОСОБА_3 , за яким здійснювався медичний нагляд у зв`язку з онкологічним захворюванням.
Крім того, факт спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтверджується актом складеним сусідами від 14.08.2019 року. Так, вказаним актом ОСОБА_6 , сусідка, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , сусідка, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_8 , сусідка, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 підтверджують, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно, безперервно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , протягом останніх 6 ( шести) років. В зазначеному будинку, разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також проживав ОСОБА_3 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, встановлено, що останні роки ОСОБА_3 тяжко хворів, переніс операцію та потребував постійного догляду. Всі витрати, пов`язані з його лікуванням та доглядом понесла ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
На підстав наведеного, суд приходить до висновку, що відсутність реєстрації місця проживання Позивачів за місцем проживання та реєстрації спадкодавця у будинку за адресою: АДРЕСА_1 та наявність реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 не може бути обґрунтованою та належною обставиною для відмови у встановленні факту постійного проживання Позивачів зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Метою звернення Позивача до суду є встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальних органах України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 01.03.2013, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
На підставі ст. ст. 15, 16, 1217, 1218, 1223, 1233, 1268, 1276 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.11.1996 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 23.03.2010 року), разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 13 листопада 2019 року.

Суддя