Головуючий у І інстанції Іванюта Т.Є.
Провадження №22-ц/824/1858/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_7, якому за життя згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 від 18.04.2008 року належала земельна частка (пай) члена КСП «Обрій» розміром 3,30 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Балико-Щучинської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Вказану земельну частку (пай) ОСОБА_7 успадкував після смерті свого сина ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №4303 від 26.10.2007 року.

При житті ОСОБА_7 заповіту не склав, тому спадкоємцями першої черги за законом після його смерті стали рідні діти: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (відповідачі) та ОСОБА_2 (позивач).

У визначений законом шестимісячний строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся.

Оскільки позивачем ОСОБА_2 було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, державний нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у прийнятті заяви та вказав на необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст.1272 ЦК України.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просив суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 з підстав пропуску цього строку з поважних причин. Зокрема, самі відповідачі просили його не писати заяву, пообіцявши поділитися спадщиною. Крім того, позивач зареєстрований та проживає в м. Києві, а заяву про прийняття спадщини необхідно було подавати у м. Ржищів, що позивач зробити не міг. Також, відсутність у позивача правових знань призвела до пропуску цього строку.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2018 рокув задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги в апеляційному суді заперечили та просили рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7 (а.с.7), якому за життя згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 від 18.04.2008 року належала земельна частка (пай) члена КСП «Обрій» розміром 3,30 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Балико-Щучинської сільської ради Кагарлицького району Київської області (а.с.10). Вказану земельну частку (пай) ОСОБА_7 успадкував після смерті свого сина ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №4303 від 26.10.2007 року.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_7 не склав, і згідно наявної в справі копії спадкової справи (а.с.49-54) із заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись його діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_2 у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не звернувся.

Ухвалюючи рішення про відмову у визначенні позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з відсутності поважних причин для визначення додаткового строку, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач на обґрунтування неможливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини посилався на те, що після смерті батька відповідачі запропонували йому не писати заяву та пообіцяли поділитися спадщиною. Крім того, позивач зареєстрований та проживає в м.Києві, а спадщину відповідно до ст. 1221 ЦК України необхідно було прийняти по місцю смерті ОСОБА_7, тому заяву потрібно було подавати в м.Ржищів до Ржищівської міської державної нотаріальної контори, що позивач не мав змоги зробити.

Вищенаведені обставини не є поважними, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини, в зв'язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: