Справа № 472/1038/19
Провадження №2/472/395/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

03 вересня 2019 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Кучерявенко С.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №472/1038/19 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 5,8074 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Вказана земельна ділянка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 , виданого 01.03.2001 року Ставківською сільською радою народних депутатів Веселинівського району. У 2007 2008 році йому стало відомо, що земельна ділянка почала оброблятися третіми особами для товарного сільськогосподарського виробництва без його відома та згоди на те. З метою з`ясування обставин таких дій з боку відповідача, позивач звернувся до останнього для отримання пояснень, на що отримав екземпляр Договору оренди землі від 10 січня 2007 року, який був, начебто підписаний ним особисто, та згідно якого позивач, начебто, передав особисто в оренду належну йому земельну ділянку. Враховуючи той факт, що Договір оренди ним не підписувався, земельна ділянка відповідачу в оренду не передавалася, тому позивач звернувся до відповідача з вимогою добровільно звільнити земельну ділянку та повернути її з незаконного користування, на що останній зауважив про неможливість повернення земельної ділянки, так як вона вже оброблена та засіяна сільськогосподарськими культурами.

Замість повернення земельнї ділянки, відповідач добровільно запропонував йому оплату у якості відшкодування за фактичне використання належної йому земельної ділянки.

Крім того, позивачу стало відомо, що незважаючи на той факт, що Договір оренди позивачем не підписувався та є предметом спору, відповідач без його відома та його підпису виготовив Додаткову угоду до спірного Договору оренди землі, якою продовжив термін дії зазначеного Договору ще на 10 років.

Посилаючись на викладене, просить суд забезпечити позов шляхом заборони ТОВ "Лан» вчиняти будь-які дії, пов`язані з використанням земельної ділянки.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Суд вбачає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними доказами.

Вивчивши заяву, суд приходить до слідуючого висновку.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Судом встановлено, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Лан» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позивач просить забезпечити даний позов шляхом накладення заборони ТОВ «Лан», вчиняти будь-які дії, пов`язані з використанням земельної ділянки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченим п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, зокрема і заборонити вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном).

Із викладеного слідує, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

В заяві представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що на належній позивачу земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1 ) загальною площею 5,8074 га продовжуються роботи пов`язані із обробкою вказаної земельної ділянки, зокрема для посіву наступного врожаю.

В заяві про забезпечення позову не вказано про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Також заявником не вказано обставин та не надано доказів, на підтвердження обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених положеннями ч.2 ст.149 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявником не доведена необхідність забезпечення позову, також недоведене існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Одночасно слід роз`яснити, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення, заявник не позбавлений можливості повторно заявити аналогічне клопотання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко