ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,
суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, третя особа: Прокуратура Дніпропетровської області, про встановлення факту наявності трудових відносин та стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в березні 2014 року він у складі інших активістів м.Дніпропетровська добровільно записався до Штабу національного захисту Дніпропетровська, який організовував оборону міста від можливого наступу озброєних угруповань ЛНР-ДНР. Штаб національного захисту формувався та функціонував як громадська організація, керівником був ОСОБА_2 . Ознайомившись з документами, які підтверджують його кваліфікацію, ОСОБА_2 повідомив йому про формування на базі Штабу національного захисту добровольчого військового формування МВС батальйону «Дніпро-1». Після підписання відповідного наказу МВС про формування вказаного батальйону, командиром якого призначено Березу, останній запропонував йому посаду начальника Служби озброєнь батальйону з посадовим окладом 10 000 грн.
Із вказаною пропозицією він погодився та після оформлення всіх необхідних паперів приступив до виконання службових обов`язків. 25-30 квітня 2014 року йому у підпорядкування було надано взвод охорони в кількості 20 чоловік з числа добровольців, які виявили бажання служити у новоствореному підрозділі «Дніпро-1».
Крім того, він особисто отримував на складі озброєнь МВС зброю та боєприпаси до неї, згідно затвердженої МВС рознарядки. 30 квітня 2014 року боєприпаси були завезені до приміщення, обладнаного під зберігання зброї, взявши їх на облік, він фактично приступив до виконання обов`язків начальника служби озброєнь батальйону «Дніпро-1». Його робоче місце розташовувалося у приміщенні облдержадміністрації, під його безпосереднім керівництвом знаходилось 20 чоловік охорони, його службові обов`язки були сформульовані командиром батальйону «Дніпро-1» Березою. На нього були покладені обов`язки щодо зберігання, обліку, видачі та прийняття зброї, боєприпасів всього батальйону, в зв`язку з чим вважає, що з 30 квітня 2014 року він фактично розпочав службу у батальйоні «Дніпро-1».
Після початку його служби, йому та всьому особовому складу була видана військова форма встановленого для батальйону «Дніпро-1» зразка, частково у липні, серпні та вересні 2014 року було виплачене грошове забезпечення, в середньому по 3 000 грн. на людину за весь період проходження служби. Вказані кошти видавалися по відомості про нарахування заробітної плати. Свої обов`язки він виконував по кінець листопада 2014 року, коли керівництво батальйону офіційно повідомило про скорочення в зв`язку з підписанням мінських домовленостей про перемир`я, та що підрозділ Служба озброєнь, ліквідується. Разом з тим, він так і не отримав належного грошового забезпечення, а відповідачі на даний час взагалі заперечують наявність трудових відносин та відмовляються виплачувати йому заробітну плату за час виконання ним службових обов`язків.
З огляду на викладене, просив суд згідно до ч.6 ст.235 КЗпП України встановити факт перебування у трудових відносинах з ГУМВС у Дніпропетровській області, починаючи з 30 квітня 2014 року по 30 жовтня 2014 року; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України внести запис до його трудової книжки НОМЕР_1 за весь час трудових відносин з 30 квітня по 30 жовтня 2014 року на посаді Начальника служби озброєнь батальону патрульної служби міліції особливого призначення Дніпро-1; стягнути з Міністерства внутрішніх справ України невиплачену заробітну плату в розмірі 56 000 грн; визнати факт звільнення незаконним та безпідставним; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України поновити його на роботі в якості начальника служби озброєнь батальйону, в полку патрульної служби особливого призначення Дніпро-1.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просив рішення суду від 27 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, зазначив, що позивачем не надано доказів, а саме копії заяви про прийом на роботу, ознайомлення з інструкціями, платіжні документи, також відомостей про отримання заробітної плати, не врахував, що вказані документи не можуть знаходитись у нього, адже є документами суворої звітності та зберігаються у відповідача. Однак ті документи, які були надані суду, суд оцінив критично, зокрема те, що у супроводжуваному листі від 17 вересня 2014 року ОСОБА_1 зазначений як начальник служби РАВ, що суперечить його поясненням, згідно яких він займав посаду начальника служби озброєнь, тоді як у відповідному Переліку посада ОСОБА_1 вказана як начальник служби РАО, але начальник служби РАО - і є начальник служби ракетно-артилерійського озброєння, а начальник служби РАВ у перекладі з російської мови начальник службы ракетно-артиллерийского вооружения». Також суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки не розглянув та не надав оцінку наданим ним доказам, а саме: копіям накладних на отримання зброї та боєприпасів № 444 від 27 серпня 2014 року та № 472 від 10 вересня 2014 року, які свідчать про отримання ним великої кількості зброї та боєприпасів, тоді як він не мав жодного відношення до батальйону.

24 жовтня 2018 року представник Головного управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який мотивовано тим, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та фактичними обставинами справи не підтверджені, тоді як рішення суду від 27 квітня 2018 року законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції, досліджуючи штатні розписи батальйону міліції особливого призначення Дніпро-1 ГУМВС України в Дніпропетровській області не встановив наявність такої посади, як начальник служби озброєння як на підставу прийняття його на роботу, крім того, зі змісту вказаних відомостей не вбачається, що ОСОБА_1 є штатним працівником батальйону патрульної служби міліції особливого призначення Дніпро-1 ГУМВС України в Дніпропетровській області.

25 жовтня 2018 року представник Міністерства внутрішніх справ України подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який мотивовано тим, що призначення осіб на службу до батальойону Дніпро-1 відбувалося наказами ГУМВС України у Дніпропетровській області, сам позивач просить суд встановити факт перебування у трудових відносинах з ГУМВС України у Дніпропетровській області, а тому МВС України є неналежним відповідачем по заявленим позивачем вимогам.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1975 році ОСОБА_1 закінчив Військово-інженерну ордена Леніна червонопрапорнуакадемію ім. В.В. Куйбишева за спеціальністю «Машини інженерного озброєння».
В 1979 році ОСОБА_1 закінчив Військово-інженерну ордена Леніна червонопрапорну академію ім. В.В. Куйбишева за спеціальністю «Інженерна оперативно-тактична інженерних військ».
Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про створення підрозділу патрульної служби міліції особливого призначення ГУМВС України в Дніпропетровській області» від 14 квітня 2014 року № 313, було створено підрозділ патрульної служби особливого призначення «Дніпро-1» в структурі міліції громадської безпеки ГУМВС України в Дніпропетровській області та затверджено штат створеного підрозділу (т.1 а.с. 85).
Згідно наказу МВС України «Про організаційно-штатні зміни в ГУМВС України в Дніпропетровській області» від 28 квітня 2014 року за № 407 було затверджено штат батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1», та визнано таким, що втратив чинність, штат батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1», затверджений наказом від 14 квітня 2014 року № 313 (т.1 а.с. 86).
Наказом МВС України від 24 вересня 2014 року № 986 реорганізовано батальйон патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області в полк патрульної служби особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області та затверджено Перелік змін у штатах МВС (т.1 а.с. 100).
Позивач в позовній заяві зазначає, що з 30 квітня 2014 року він фактично приступив до виконання обов`язків начальника служби озброєнь батальйону «Дніпро-1».
Аналізуючи штатні розписи батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області, встановлено, що в жодному з них не закріплена посада начальника служби озброєнь батальйону (т.1, а.с.87-99, 100-121, 123-124).
Згідно листу від 04 серпня 2017 року за підписом директора департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України Доскевич Г.О., за даними архівно-алфавітної картотеки осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ ОСОБА_1 не значиться, тобто в трудових відносинах з Міністерством внутрішніх справ України з 01 травня 2014 року до 01 грудня 2014 року не перебував (т.1 а.с.84).
Відповідно до листа директора департаменту фінансово-облікової політики МВС України Шевніна С.М. від 09 серпня 2017 року, заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується за місцем роботи (проходження служби) на підставі наказу про призначення особи на відповідну штатну посаду та встановлення конкретного розміру окладу, надбавок, доплат тощо. ОСОБА_1 заробітну плату (грошове забезпечення) в апараті МВС не отримував (т.1 а.с. 83).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що фактично знаходився в трудових відносинах з ГУМВС України в Дніпропетровській області, у підтвердження чого надав суду першої інстанції «Супроводжувальний лист» від 17 вересня 2014 року за підписом командира БПСМОП «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області Берези Ю.М., зі змісту якого вбачається, що «направляється ОСОБА_1 , паспортні дані НОМЕР_2 , начальник служби РАВ БПСМОП «Дніпро-1» в район розташування 91 інженерно-саперного полку (м. Олександрівка Донецької області)для отримання та перевезення інженерних боєприпасів».
Згідно копій накладних № 444 від 27 серпня 2014 року, № 472 від 10 вересня 2014 року, БПСМОП «Дніпро-1» відпускались боєприпаси, отримувачем вказано ОСОБА_1 (т.1, а.с.197-202).
Крім того, позивачем надано «Перелік особового складу підрозділу охорони, який дає згоду на перевірку детектором брехні», за підписом начальника служби РАО Лендича В.М.(т.1., а.с.203).
З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 01 травня 2014 року № 104 о/с призначено знов прийнятого у зв`язку з загрозою територіальної цілісності країни, недопущення масових порушень громадського порядку, в порядку виключення, без спеціальної перевірки, встановленої Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» та медичного огляду на стан придатності до військової служби, з іспитовим строком двадцять місяців з 01 травня 2014 року ОСОБА_1 виконуючим обов`язки міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області (посадовий оклад 560 гривень), встановивши йому згідно з наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% (т.1, а.с.138).
Наказом начальника ГУ УМВС України в Дніпропетровській області від 27 травня 2014 року за № 145 о/с позивача звільнено за ст.28, п.2. ч.1 ст.40 КЗпП України (за результатами випробування) з 27 травня 2014 року (т.1, а.с.139).
Наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05 листопада 2014 року № 441 о/с призначено знов прийнятого ОСОБА_1 фахівцем 2-ї категорії (тарифний розряд -8, тарифний коефіцієнт 1,64) групи матеріального забезпечення полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області (т.1, а.с.145).
Наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27 березня 2015 року № 125 о/с ОСОБА_1 було звільнено за п.1.ст.36 КЗпП України за угодою сторін з вказаної посади з 27 березня 2015 року (т.1, а.с.146).
Підставою для звільнення стала особиста заява позивача.
За період з 05 листопада 2014 року по 27 березня 2015 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 23 979,58 грн., що підтверджується довідкою заступника голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30 серпня 2017 року № 19/1429 (т.1. а.с.147).
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що копії заяви про прийом на роботу, ознайомлення з інструкціями, платіжні документи, також відомостей про отримання заробітної плати, не можуть знаходитись у нього, адже є документами суворої звітності та зберігаються у відповідача, призводить до порушення норм ЦПК України, оскільки зобов`язує суд при розгляді справ відносно трудових спорів сприяти позивачу у наданні доказів; про неправильність оцінки судом першої інстанції супроводжувального листа від 17 вересня 2014 року, де ОСОБА_1 , зазначений як начальник служби РАВ та посилання на тотожність визначень начальник служби РАО та начальник служби ракетно-артилерійського озброєння, оскільки начальник служби РАВ у перекладі з російської мови начальник службы ракетно-артиллерийского вооружения»; про те, що суд першої інстанції не розглянув та не надав правову оцінку накладним на отримання зброї та боєприпасів № 444 від 27 серпня 2014 року та № 472 від 10 вересня 2014 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують та не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження факту наявності трудових відносин.
Згідно матеріалам справи, посади начальника служби озброєнь батальону Дніпро-1 ГУМВС України в Дніпропетровській області відповідно до штатного розпису цього підрозділу, затвердженого наказами МВС України від 14.04.2014 року № 313, від 28.04.2014 року № 407, від 24.09.2014 року № 989 не існувало (т.1, а.с.85-121).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова