Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 640/2983/17-ц

провадження № 61-21291св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Восьма Харківська державна нотаріальна контора,

третя особа- ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року в складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Бровченка І. О., Яцини В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_2, про визнання бездіяльності нотаріальної контори при складанні опису спадкового майна і вжиття заходів щодо охорони спадкового майна незаконною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3

19 квітня 2016 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу. 05 вересня 2016 року до нотаріальної контори він подав заяву про прийняття спадщини, а також складений спадкодавцем у 2000 році заповіт. Зазначав, що третя особа - дружина спадкодавця ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців, оскільки померлий розпорядився належним йому майном шляхом складання двох заповітів на користь дочки та сина.

22 вересня 2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про опис і вжиття заходів по охороні спадкового майна, що знаходиться в квартирі його померлого батька АДРЕСА_1, однак ніяких дій нотаріусом не вчинив, при цьому постанову про відмову у здійсненні цих дій не приймав.

Зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом на половину всього належного спадкодавцю майна за виключенням квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю та ОСОБА_2 як спільне майно подружжя, та яку померлий заповів своїй дочці ОСОБА_4 Майно за місцезнаходженням квартири АДРЕСА_1 знаходиться без опису і охорони, під охороною вдови його батька ОСОБА_2, яка є непрацездатною і успадковує лише свою обов'язкову частку в спадковому майні за законом, а саме 1/8 частину, але вона вже фактично вступила в права спадщини, оскільки користується усіма домашніми речами, а не своєю 1/8 частиною, як це передбачено законом.

Вказав, що його батько з 2014 року хворів, у зв'язку з чим ОСОБА_2 переконала його зняти усі грошові кошти з банківських рахунків, а у лютому 2015 року переоформила спільно побудовану дачу на свого сина від першого шлюбу, а автомобіль - на свого онука.

Зазначив, що до нотаріальної контори він подав чотири заяви щодо опису і охорони спадкового майна, однак Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою вчинені нотаріальні дії на користь ОСОБА_2, яка вже фактично користується всім спадковим майном.

Зокрема, позивач вважаючи, що до спадкової маси повинна увійти половина всього набутого під час шлюбу померлого і третьої особи ОСОБА_2 майна незалежно від того, на кого це майно оформлене, у зв'язку з чим просив нотаріуса встановити таке майно. Однак нотаріус направив запити лише щодо реєстрації за померлим майна, що унеможливило вчинити такі дії.

Вказав, що 19 жовтня 2016 року йому зателефонувала завідувач Восьмої Харківської нотаріальної контори з метою уточнення його місця роботи і проживання, проте у його законній вимозі щодо опису і взяття під охорону спадкового майна відмовила.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визнати бездіяльність Восьмої Харківської нотаріальної контори у спадковій справі № 321/2016 (н. р. № 58878909) за його заявою про складання опису спадкового майна і вжиття заходів щодо охорони цього майна незаконною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, позбавляє його можливості визначити його долю спадкового майна, яке він спадкує за заповітом свого батька, оскільки згоди між спадкоємцями щодо цього заповіту немає.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 січня 2018 року (в складі судді Сенаторова В. М.), з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 23 лютого 2018 року, позов задоволено. Визнано бездіяльність Восьмої Харківської нотаріальної контори у спадковій справі № 321/2016 (н. р. № 58878909) за заявою ОСОБА_1 про складання опису спадкового майна і вжиття заходів щодо охорони цього майна незаконною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Стягнуто з Восьмої Харківської нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори не були виконані вимоги законодавства про опис та збереження спадкового майна, що позбавило позивача можливості належним чином встановити частку спадкового майна та отримати її після смерті батька.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що зі сторони Восьмої Харківської державної нотаріальної контори порушень чинного законодавства не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_2, про визнання бездіяльності нотаріальної контори при складанні опису спадкового майна і вжиття заходів щодо охорони спадкового майна незаконною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що посилання відповідача на відсутність порушень чинного законодавства з боку Восьмої Харківської державної нотаріальної контори спростовуються матеріалами справи. Відповідач ухилився від обов'язку встановлення обсягу спадкового майна, зокрема шляхом опису наявного у квартирі, в якій проживав на момент смерті спадкодавець, майна. Зазначив, що вимоги державної нотаріальної контори щодо надання заявником правовстановлюючих документів на майно для опису наявного у приміщенні майна суперечить визначеному законодавством порядку вчинення нотаріальних дій.

Також у касаційній скарзі позивач не погоджується із висновком апеляційного суду про те, що подана нотаріусу його заява про опис майна та вжиття заходів щодо охорони спадкового майна направлена не на захист інтересів спадкоємців, а для визначення його частки в спадковому майні, що, на думку апеляційного суду, суперечить вимогам статті 1283 ЦК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2018 року Восьма Харківська державна нотаріальна контора подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою. У матеріалах спадкової справи не було будь-яких документів стосовно спірного нерухомого майна. Судом першої інстанції не було встановлено склад спадкового майна, яке позивач просив взяти під охорону, скласти опис. Також місцевим судом не було встановлено причинно-наслідковий зв'язок між нездійсненням охорони спадкового майна ОСОБА_3 та його опису і позбавленням позивача можливості визначити свою долю спадкового майна, яке він спадкує за заповітом свого батька, оскільки згоди між спадкоємцями щодо цього заповіту немає.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди установили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3

За життя 06 червня 2000 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до умов якого він заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в рівних частинах кожному, все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось.

20 лютого 2013 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до умов якого він заповів ОСОБА_5 всю належну йому частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

19 квітня 2016 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 312/2016 до майна померлого ОСОБА_3

19 квітня 2016 року до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори звернулись з заявами про прийняття спадщини дружина померлого ОСОБА_2, яка є непрацездатною за віком, та дочка померлого ОСОБА_5 за заповітом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року в справі за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, заяву ОСОБА_6 задоволено, встановлено факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_6

20 серпня 2016 року до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_6

05 вересня 2016 року до Восьмої Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_1 (позивач).

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, про прийняття якої звернулись спадкоємці першої черги за законом: дружина померлого ОСОБА_2, діти від попереднього шлюбу: син ОСОБА_1, дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_6

З урахуванням наявних складених ОСОБА_3 за життя двох заповітів від 06 червня 2000 року та від 20 лютого 2013 року дочка ОСОБА_4 є спадкоємицею за заповітом на всю належну померлому частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та на половину всього належного йому на момент смерті майна.

З урахуванням положень частини другої статті 1254 ЦК України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом від 06 червня 2000 року на половину всього належного померлому на момент смерті майна за виключенням належної померлому частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, яку спадкодавець заповів згідно із заповітом від 20 лютого 2013 року дочці ОСОБА_4

Третя особа - ОСОБА_2 (вдова померлого) на момент відкриття спадщини була непрацездатною за віком і згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку, що матеріалами справи не спростовано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Скасовуючи рішення місцевого суду і відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що відсутні докази порушення чинного законодавства Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою. Починаючи з дня звернення позивача з заявою про складання опису спадкового майна та вжиття заходів щодо його охорони, протягом 19 днів Восьма Харківська державна нотаріальна контора відповідно до вимог чинного законодавства та Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалені Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року, здійснювала підготовчі дії щодо охорони спадкового майна, зокрема, з'ясовувала обсяг та місце знаходження нерухомого, рухомого майна спадкодавця, оскільки будь-яких правовстановлюючих документів позивач не надав.

З таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця. Виняток складають ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов'язані з його особою, а отже, не здатні передаватися іншим суб'єктам.

Обсяг цивільної правоздатності полягає у здатності мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом, зокрема, мати у власності або користуванні об'єкт цивільних прав.

Об'єктами цивільних прав відповідно до статті 177 ЦК України є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки, а майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (статті 179 і 190 ЦК України).

В свою чергу, речі (майно) діляться на нерухомі речі (нерухоме майно, нерухомість), до яких належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (статті 181 і 182 ЦК України).

Зокрема, об'єктами спадкування можуть бути рухомі речі, права на які державній реєстрації не підлягають, а належність їх спадкодавцю презюмується в силу знаходження цих речей у місці проживання померлого.

Саме з метою захисту свого права на спадкування рухомих речей звернувся позивач до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про опис спадкового майна та вжиття заходів щодо його охорони. Оскільки відповідачем жодних дій на виконання відповідної заяви не вчинено, позивач звернувся до суду з позовом про визнання такої бездіяльності незаконною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною першою статті 1283 ЦК України передбачено здійснення охорони спадкового майна в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів та кредиторів спадкодавця з метою збереження його до прийняття спадщини спадкоємцями.

Необхідність існування у спадковому праві інституту охорони спадкового майна обумовлена тим, що з часу відкриття спадщини і до моменту її прийняття спадкоємцями проходить, як правило, певний строк. У місці знаходження спадкового майна може не виявитись жодного із спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. За цей час спадщина може бути привласнена неуповноваженими на те особами, внаслідок чого можуть бути порушені права спадкоємців та інших осіб, заінтересованих у збереженні спадкового майна - кредиторів, відказоодержувачів.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням підприємств, установ, організацій, громадян, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна, коли це потрібно в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів, кредиторів або держави.

Згідно з частиною першою статті 61 вказаного вище Закону для охорони спадкового майна нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування провадять опис майна і передають його на зберігання спадкоємцям або іншим особам.

Порядок вжиття відповідних заходів нотаріусом врегульовано Главою 9 «Вжиття заходів щодо охорони спадкового майна» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.3 Порядку № 296/5 вжиття заходів щодо охорони спадкового майна здійснюється нотаріусом після отримання документів, що підтверджують факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, але не пізніше наступного дня з дати надходження таких документів.

Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про неможливість нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори вчинити відповідні дії, оскільки позивачем не вказано у заяві назву домашніх речей з детальною характеристикою кожної речі окремо, кількість грошових коштів, назву золотих та срібних виробів з їх детальною характеристикою, їх місце знаходження та належність їх саме спадкодавцю.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що положеннями Закону України «Про нотаріат» та Порядку № 296/5 саме на нотаріуса покладено обов'язок встановлення наявних в місці проживання померлого речей шляхом його опису, а не на заявника.

Нотаріус вимагає від особи, що звернулась до нього із заявою про опис спадкового майна і вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, лише свідоцтво про смерть спадкодавця та довідку про місце проживання спадкодавця для встановлення місця відкриття спадщини. Після цього нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідні органи місцевого самоврядування, виїжджають на місце знаходження майна і проводять опис майна у присутності зацікавлених осіб та двох понятих.

При цьому пунктом 3.6 Порядку № 296/5 передбачено, що до акта опису включається все майно, яке є в будинку (квартирі) померлого.

У опису спадкового майна нотаріус вказує усе майно, яке він знайшов на місці відкриття спадщини, вказує докладну характеристику предметів та відсоток їх зносу, а також вартість, якщо спадкоємці не згодні з оцінкою нотаріуса, вони вправі запросити експерта-оцінщика.

Крім того, висновок апеляційного суду щодо недоведеності позивачем наявності в місці останнього проживання спадкодавця речей, що належали безпосередньо спадкодавцю, є передчасним, оскільки наявність спору щодо належності права власності на такі речі не є підставою для відмови у проведенні опису майна.

Відповідно до пункту 3.7 Порядку № 296/5 заяви сусідів та інших осіб про належність їм окремих речей заносяться до акта опису, а заінтересованим особам роз'яснюється порядок звернення до суду з позовом про виключення цього майна з акта опису.

З урахуванням наведеного, заперечення третьої особи, яка проживала із спадкодавцем про те, що в помешканні немає належних спадкодавцю речей, не може бути визнано законною підставою для відмови у проведенні опису майна. Відповідні заяви третьої особи повинні були бути занесені до акта опису та роз'яснено порядок звернення до суду з позовом про виключення цього майна з акта опису.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 296/5 у разі одержання нотаріусом рішення суду про виключення майна з акта опису спадкового майна на цьому акті робиться спеціальний напис, у якому зазначаються реквізити цього рішення, на підставі якого майно вилучено з акта опису, перелік вилучених предметів. Напис скріплюється підписом та печаткою нотаріуса. Копія рішення суду додається до матеріалів спадкової справи.

Пунктом 8 вказаної Глави 9 Порядку № 296/5 визначені дії нотаріуса у випадку неможливості вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Зокрема, якщо вжити заходів до охорони спадкового майна неможливо (спадкоємці або інші особи, які проживали зі спадкодавцем, заперечують проти опису, не пред'являють майно для опису, майно вивезене тощо), нотаріус складає акт і повідомляє про це заінтересованих осіб, а в необхідних випадках - фінансовий орган або прокурора.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про відсутність в діях відповідача порушень щодо виконання заяви позивача про опис майна є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції встановив, що відповідач безпідставно ухилився від виконання передбачених нормами чинного законодавства дій, як то складення акта опису майна, або акта про відсутність майна чи акта про неможливість вжиття заходів до охорони майна.

Заперечуючи проти вимог позову відповідач зазначав про відсутність підстав для проведення опису майна, оскільки із відповідною заявою позивач звернувся лише 22 вересня 2016 року, державне мито сплатив 08 жовтня цього ж року, а 11 жовтня 2016 року закінчився шестимісячний строк для охорони спадкового майна.

Відповідні доводи відповідачів, з якими погодився апеляційний суд, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з пунктом 2.3 Порядку № 296/5 вжиття заходів щодо охорони спадкового майна здійснюється нотаріусом не пізніше наступного дня з дати отримання документів, що підтверджують факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини з урахуванням поданої 22 вересня 2016 року відповідної заяви. Крім того, закінчення строку є визначальним саме для дії охорони спадкового майна, а не для встановлення спадкового майна шляхом його опису.

Згідно з пунктом 1.2 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ Порядку № 296/5 при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Встановивши відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, відомості щодо обсягу спадкового майна у встановленому порядку нотаріус не зясував. Працівники державної нотаріальної контори обмежились лише встановленням нерухомого майна, право власності на яке підлягає державній реєстрації, та ухилилися від встановлення рухомого майна, наявність якого може бути встановлена лише шляхом складання акта опису такого майна.

Положеннями статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до частини третьої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Оскільки внаслідок невчинення відповідачем нотаріальних дій щодо опису та вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, позивач позбавлений можливості встановити наявність спадкового майна в цілому, а невизначення чи оспорення частки у спадковому майні, як помилково вважав апеляційний суд, дії нотаріуса є неправомірними.

Місцевий суд, встановивши невиконання відповідачем покладених на нього законом обов'язків та наявність порушеного права позивача, дійшов обґрунтованого та правильного висновку про задоволення позову.

Водночас апеляційний суд всупереч нормам процесуального права помилково залишив поза увагою встановлені судом першої інстанції обставини, не навів вмотивованих обґрунтувань на спростування встановлених судом першої інстанції обставин та досліджених доказів, не врахував вказані вище норми матеріального права, а тому помилково скасував рішення місцевого суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому вказане рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 1 280 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року скасувати, рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2018 року залишити в силі.

Стягнути з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська