Провадження № 2/742/358/19
Єдиний унікальний № 742/236/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

у складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

при секретарі - Тищенко О.М.,

за участі сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1. Вимоги мотивовані тим, що вище вказана квартира була придбана в період перебування в шлюбі з відповідачем по справі, а відтак вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з вище наведених підстав.

Відповідач категорично заперечував щодо задоволення заявлених до нього позовних вимог, мотивуючи придбанням її за особисті кошти, що були попередньо надані його батьком, проте на стадії судових дебатів змінив позицію, зазначивши про визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.02.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с.7/.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 02.11.2018 року /а.с.8/ .

В період шлюбу сторонами сумісно придбано майно, а саме трьохкімнатна квартира , що знаходиться АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.11.2012 року /а.с.6/.. Тобто, вище вказана квартира була придбана сторонами по справі в період перебування в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до вимог ЦК України.

Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч.1 ст.69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі, так як суду надане підтвердження того, що спірна квартира придбана хоча і на ім'я відповідача ОСОБА_2, однак в період перебування останнього в шлюбі з позивачем та за їх спільні кошти, а тому за позивачем необхідно визнати право власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Посилання відповідача на недоведеність фінансової участі позивача у придбанні спірної квартири не має правового значення, оскільки набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує, поки не спростована.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на відсутність жодних доказів в підтвердження факту придбання відповідачем саме за особисті кошти спірної квартири, презумпція права спільної сумісної власності на квартиру залишається не спростованою.

Відповідно довідки ПП «Експерт» орієнтована ринкова вартість квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 становить 255 369,00 грн. Оскільки позивач є інвалідом 2-ї групи та звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, на виконання вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 2553 грн. 69 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76-89,258,263-265,271-273,354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 Миколаївни (вул. Златоусівська, б.90, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, 17500, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири №43 по вул. Миру-19-А, смт. Ладан Прилуцького району.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2553 грн. 69 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Прилуцький

міськрайонний суд ОСОБА_5