Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

- сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірнимим будівлями та спорудами, загальною площею 49 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були її батько ОСОБА_3 та мачуха ОСОБА_4 . Відтак, кожному з них належить по Ѕ частки спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належну їй Ѕ частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцями першої черги за законом є чоловік ОСОБА_3 , який спадщину прийняв у встановленому законом порядку .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів їй все належне йому майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі на спірний житловий будинок. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом подання у встановлений строк заяви про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Попередньо її представник - адвокат Фльорків О.В подав заяву про слухання справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 1963 року, виданим Підволочиським районним ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №6.

16 травня 1971 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 та після одруження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 16 травня 1671 року, виданим Черниховецькою сільською радою, актовий запис №12.

Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 31 травня 1971 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області, жилий будинок по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 .

Згідно довідки Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району від № 364 від 09.10.2019 року, станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки за №412 від 04 листопада 2019 року виданої Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року значиться як колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 .

Вказаний факт також підтверджується копією погосподарської книги за №8 за 1986-1990 роки, з якої вбачається, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як слідує з інформаційної довідки за №597 від 16 грудня 2013 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 16 грудня 2013 року по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 - Ѕ частки, ОСОБА_4 - Ѕ частки.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по Ѕ частці житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 12 травня 2003 року, виданим Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району, актовий запис №5.

Після її смерті відкрилася спадщини за законом на належне їй майно, у тому числі на Ѕ частку спірного житлового будинку.

Як вбачається з довідки за №1233 від 10 грудня 2013 року, виданої Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району, на час смерті ОСОБА_4 проживала у будинковолодіння по АДРЕСА_1 , разом із нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 - чоловік та ОСОБА_2 - син чоловіка.

Таким чином, ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняв спадщину .

Відтак, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 успадкував належну їй Ѕ частку спірного будинку.

24 березня 2004 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №262 після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку.

ОСОБА_3 частково оформив спадкові права після смерті ОСОБА_8 отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та грошові вклади, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи.

Інші спадкоємці до нотконтори не звертались, свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спірного житлового будинку не видавалось.

Як вбачається із заповіту від 08 квітня 2003 року, посвідченого секретарем сільської ради Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району ОСОБА_3. заповів все належне йому майно ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 02 вересня 2013 року, виданим Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №10.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на належний йому спірний житловий будинок, з яких: Ѕ частка спірного житлового будинку належна йому як члену колишнього колгоспного двору та Ѕ частка, яку він успадкував після смерті ОСОБА_4 .

Єдиним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1

26 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

26 листопада 2013 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №602/2013р. після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини.

Крім того, позивач частково оформила спадкові права, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки.

Згідно довідки виданої Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району від № 1233 від 10.12.2013 року встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 разом з ним проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 є сином спадкодавця ОСОБА_3 та у встановленому законом поряду прийняв спадщину, однак права на обов`язку частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, не має.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 13 квітня 2014 року за №1027/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

З технічного паспорта на житловий будинок серії АЕ №001339 по АДРЕСА_1 від 16 грудня 2013 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 , становить 49 кв.м., житлова - 35,5 кв.м. Самочинні побудови відсутні.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

В силу вимог ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 553 ЦК 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу в управління спадкових майно, так як продовжував проживати у житловому будинку, обробляти присадибну земельну ділянки. Вказаний факт також підтверджується частковим оформленням ним спадкових прав.

Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_3 не відмовлявся від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №262, заведеною Тернопільською районною державною нотаріальної конторою.

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_4 належну їй Ѕ частку спірного житлового будинку.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась після 2004 року відтак, застосуванню підлягають правила ЦК від 2004 року.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Інших спадкоємців за заповітом чи законом, які мають право на обов`язкову частку не встановлено.

Крім того, ОСОБА_1 частково оформив спадкові права після смерті ОСОБА_3 , отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірнимим будівлями та спорудами, загальною площею 49 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 524, 529, 534, 549 ЦК 1963 року, ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірнимим будівлями та спорудами, загальною площею 49 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Головуюча