Справа № 462/6726/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Ящук К.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач у жовтні 2018 року звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, покликаючись, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 травня 1994 року і від спільного подружнього життя мають дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак спільне життя у нього з відповідачкою не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, постійно виникали сварки, з жовтня 2017 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечать його інтересам та інтересам дітей. За наведеного просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що подружнє життя у позивача з відповідачкою не склалося, відповідачка зраджувала у подружній вірності, виникали сварки та що з серпня 2017 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просять позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча належно була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений один із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 травня 1994 року і від спільного подружнього життя мають дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з серпня 2017 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам позивача.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.12, 89, 264-265, 280-282 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд -

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, укладений 31 травня 1994 року у Турківському районному відділ ЗАГСу, актовий запис №16.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: с.Гусине Турківського району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 18.02.2019 року.

Суддя: