Справа № 523/8327/18
Провадження №2/523/1512/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управляння національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, - про відшкодування моральної шкоди завданою бездіяльністю слідчого, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управляння національної поліції в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданою бездіяльністю слідчого. В якості обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 08. 08. 2013 р., слідчим управлінням ГУНП в Одеській області було відкрито кримінальне провадження № 0008849 відносно посадових осіб кредитної спілки «Україна» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст. 388, 43 ст. 191, ч.1 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 361 КК України. На неодноразові звернення визнати потерпілим у даному кримінальному провадження, заяви залишалися без належного вирішення, що стало підставою оскарженням до суду.

Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 28.08.2017р. було зобов'язано відповідальних осіб СУ ГУНП в Одеській області розглянути клопотання в рамках кримінального провадження.

З визнанням позивча потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0008849, ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 22.06.2017р. у якості забезпечення цивільного позову накладено арешт на кошти і нерухоме майно посадових осіб КС «Україна», відносно яких здійснювалося досудове розслідування.

Однак слідчими не виконувалась ухвала від 22.06.2017р., у зв'язку з чим, позивач звернувся зі скаргою на дії слідчого.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018р. була визнана бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області Ревенко Г.М. щодо невиконання ухвали суду від 22.06. 2017 р. і зобов'язано слідчого виконати дану ухвалу.

20.04.2018 р., у заяві з додатком ксерокопії ухвали суду від 10.04.18 р. просив повідомити про результат виконання судових рішень. Однак, надана відповідь за №4/6512 від 15.5.18 р. не відповідала суті та вирішенню заявленого та являлась показом ігнорування судових рішень посадовими особами відповідача у порушення моїх законних інтересів.

Оскільки, з моменту відкриття кримінального провадження і на теперішній час, впродовж 4-х років 9 місяців ( з серпня 2008 р. по червень 2018 р), особам, що вчинили кримінальні правопорушення не повідомлено про підозру, і за вказаний період слідчим не приймалося процесуальних рішень у виявленні майна з метою забезпечення виконання ухвали суду від 22.06.17 р., а також не застосовувалося іншої належної правової процедури спрямованої на захист порушеного права позивача від кримінальних правопорушень, зазначені обставини призводили до моральних страждань які полягали у наступному. Нескінченні пошуки захисту права потребували зусилля і витрат часу у відстоюванні законних інтересів. Судова тяганина не бажання посадових осіб відповідача діяти у спосіб визначений ст. 2 КПК України негативно впливало на життєві стосунки. Бездіяльність слідчого пригнічувала душевний стан, а подальше невиконання судових рішень позначалося на стані здоров'я у зв'язку з погіршеннями самопочуття. Завдані моральні страждання, виходячи з тривалості і глибини спричинених душевних страждань, позивач оцінює у розмірі 3000 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а також пояснив, що він декілька років намагається захистити свої майнові права, які постраждала від діяльності посадових осіб КС «Україна». Однак слідчі не намагаються накладати арешт на майно посадових осіб КС «Україна», чим фактично позбавляють його можливості гарантування у майбутньому повернення його вкладу у спілку.

Представник відповідача в останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. В той же час, направив до суду письмові пояснення згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 08.08.2013 р., слідчим управлінням ГУНП в Одеській області було відкрито кримінальне провадження № 0008849 відносно посадових осіб кредитної спілки «Україна» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст. 388, 43 ст. 191, ч.1 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 361 КК України.

11.05.2017 р., ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні визнано потерпілим та цивільним позивачем у завданій кримінальними правопорушеннями майнової шкоди розміром - 84 872 грн., за розрахунком наведеного в пред'явленому цивільному позові.

02 червня 2017р. ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про арешт майна.

Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 22.06.2017р. клопотання ОСОБА_1 було задоволено та було накладено арешт на кошти і рухоме майно посадових осіб КС «Україна» відносно яких відкрито кримінальне провадження № 00008849 на розмір співрозмірний завданій майновій шкоді за пред'явленим цивільним позовом. (а.с. 5)

Необхідно відзначити, що даною ухвалою суду не визначалось на яке саме майно було накладено арешт, а також про доручення слідчому виконати ухвали суду.

Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 28.08.2017р. по справі №522/13805/17 було зобов'язано відповідальних осіб СУ ГУНП в Одеській області скаргу ОСОБА_1 було задоволено та було зобов'язати відповідальних осіб СУ ГУНП в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11.05.2017 року та 15.05.2017 року в рамках кримінального провадження № 0008849. (а.с.3)

В цієї ж ухвалі також було встановлено, що 11.05.2017 року та 15.05.2017 року в порядку ст. 220 КПК України, ОСОБА_1 звернувся до СУ ГУНП в Одеській області з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному правопорушенні № 0008849 проти посадових осіб КС «Україна» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.1,5, ст.358 ч.4, ст. 361 КК України, однак станом 28.08.2017 року, дані заяви в порушення ст. 220 КПК України, не розглянуті.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018р. було визнано бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області Ревенко Г. М. щодо невиконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року, якою накладено арешт на кошти і рухоме майно посадових осіб КС «Україна» відносно яких відкрито кримінальне провадження № 00008849 на розмір співрозмірний завданій майновій шкоді за пред'явленим позовом, а також зобов'язати слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 00008849 виконати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року. (а.с. 6-7)

Отже дійсно судом встановлено, що факт бездіяльності слідчого СУ ГУНП в Одеській області Ревенко Г. М. щодо невиконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року, якою накладено арешт на кошти і рухоме майно посадових осіб КС «Україна» відносно яких відкрито кримінальне провадження №00008849.

Спірні правовідносини регулюються наступними обставинами.

Так, відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого щодо відмови у розгляді його клопотань, невиконання ухвали суду.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303-307 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Ухвали слідчих суддів про задоволення скарг ОСОБА_1 свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора.

Суд також вважає, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому слідчими моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018р. по справі №641/2328/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управляння національної поліції в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданою бездіяльністю слідчого - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2019р.