Справа № 461/654/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/1185/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю - представників апелянта ОСОБА_10 та ОСОБА_11., представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4, з участю третіх осіб - Департаменту містобудування Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Управління комунальної власності Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про зобов'язання утриматися від дій, усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и л а :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» звернувся в суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4, з участю третіх осіб - Департаменту містобудування Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Управління комунальної власності Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в якому просить зобов'язати відповідачів припинити та надалі не проводити ремонтно-будівельні роботи на горищі будинку без письмового дозволу ТзОВ «Іглоополь» і зобов'язати відповідачів не чинити перешкод та надати доступ представникам ТзОВ «Іглоополь» до приміщень горища в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову покликається на те, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» належать на праві приватної власності приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 198, 7 м2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Відповідачами, які є власниками квартир №№ НОМЕР_4, НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1, що розташовані на III поверсі будинку АДРЕСА_1, без дозволу ТзОВ «Іглоополь» та інших мешканців будинку було зайнято горище вищевказаного будинку та проводиться ремонт з подальшим приєднанням до своїх квартир. Відповідачі не допускають позивача до горища будинку. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області зареєстровано декларації про початок виконання будівельних робіт № ЛВ2 від 27.07.2011 року та № ЛВ1 від 27.07.2011 року з реконструкції та розширення кв. НОМЕР_1 та кв. НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду на АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що відповідачі не отримали дозволів на проведення будівельних робіт на горищі від решти мешканців будинку та ТзОВ «Іглоополь», а відтак, їх слід зобов»язати припинити будь-які будівельні роботи на горищі та надати позивачу доступ до такого.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2016 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ТзОВ «Іглоополь», подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував викладені у позовній заяві та дані в судовому засіданні пояснення щодо фактичних обставин справи і неправильно застосував норми матеріального права.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта ОСОБА_10 та ОСОБА_11. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається наступне.

В поданому позивачем технічному паспорті Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 13.06.1995 року наводиться характеристика вбудованих приміщень на АДРЕСА_1. Зазначено, що магазин розташований на першому поверсі триповерхового будинку, та що загальна площа магазину становить 198, 1 кв.м., в тому числі по підвалу - 81, 5 кв.м. (т. 1,а.с. 6).

Згідно технічних висновків Львівської філії Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» за 2008 рік конструктивні елементи даху АДРЕСА_1 перебувають в аварійному стані (т. 1 а.с. 121-125).

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.11.2010 року № 628 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху в АДРЕСА_1» затверджено висновок міжвідомчої комісії при виконкомі (витяг з протоколу № 11 від 03.11.2010 року), та визнано окремі конструктивні елементи даху в АДРЕСА_1 аварійними (т. 1 а.с. 126).

Листом від 07.12.2010 року Управління архітектури Львівської міської ради погодило реконструкцію та розширення за рахунок площі частини горища квартири № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 208).

Листом від 21.10.2010 року Галицький РВ м. Львова ГУ МНС України у Львівській області погодив реконструкцію квартири № НОМЕР_1 з розширенням за рахунок площі горища на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 203).

Листом від 22.10.2010 року ДЗ «Галицька районна санітарно-епідеміологічна станція м. Львова повідомила ОСОБА_4, що у відповідності до ДБН В.2.2.-15.2005 допускається розміщення квартир у двох рівнях (т. 1 а.с. 204).

Заявою від 18.07.2008 року ОСОБА_6 повідомила про відсутність заперечень проти реконструкції горища площею НОМЕР_3,2 кв.м. над її кухнею власником квартири № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 211).

20.06.2011 року ПАТ «Львівобленерго» видало ОСОБА_4 та ОСОБА_9 технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановок для населення (т. 1 а.с. 100, 131).

ПАТ «Львівгаз» видало ОСОБА_4 та ОСОБА_9 технічні умови газифікації (т. 1 а.с. 133, 214).

22.11.2010 року Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради видало висновок щодо можливості архітектурних перетворень в історичному ареалі міста з реконструкції квартири № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 з розширенням та влаштуванням додаткових житлових приміщень на площі горища з підняттям піддашшя зі сторони внутрішнього подвір'я шляхом надбудови тильної фасадної стіни будинку (т. 1 а.с. 206).

Львівська філія Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» розробила ескізні проекти реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 за рахунок горища на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 232-251).

27.05.2011 року Департаментом містобудування Львівської міської ради прийнято наказ № А-156 «Про затвердження ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та заміною пічного опалення на двоконтурний котел у кв. № НОМЕР_3». (т. 1 а.с. 98)

Львівською філією Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» розроблено робочий проект реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторонни дворового фасаду на АДРЕСА_1

ЛМКП «Львівводоканал» 15.06.2011 року видано технічні умови на водопостачання та водовідведення квартири № НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 130).

Наказом від 22.06.2011 року № 003 ТзОВ «Система Інвестбуд» призначено виконавця робіт з реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 і № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 104).

Наказом від 22.06.2011 року № 46 Львівської філія Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» було призначено відповідального за здійснення авторського нагляду реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 і № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 105).

Наказом №05/тех. від 24.06.2011 року ТзОВ «Західінжбудсервіс» призначено відповідального за веденням технічного нагляду по реконструкції та розширенню квартир № НОМЕР_3 і № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 103).

27.07.2011 року Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано ОСОБА_4 декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції та розширення квартири № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 92).

Листом від 01.08.2011 року Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради погоджено проект реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 і № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 106).

18.10.2011 року Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано ОСОБА_4 декларацію про готовність до експлуатації реконструкції та розширення квартири № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 86-91).

Листом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10.11.2011 року повідомлено директору ТзОВ «Іглоополь», що на підставі наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.11.2010 року № 628 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху в будинку АДРЕСА_1» було видано наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 27.05.2011 року № А - 157 «Про затвердження ОСОБА_4, гр. ОСОБА_9 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та заміною пічного опалення на двоконтурний котел у кв. №7». Управлінням архітектури було погоджено робочий проект реконструкції з розширенням квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 за рахунок горища, розроблений Львівською філією Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція». ОСОБА_4 та ОСОБА_9 отримали технічні умови на інженерне забезпечення проектованих об'єктів. Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.11.2010 року № 628 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху в АДРЕСА_1» прийнято з урахуванням технічного стану даху в будинку на АДРЕСА_1 (окремі елементи даху аварійні), відповідно, згідно рішення виконкому від 06.07.2007 року № 442 згода мешканців на реконструкцію такого горища не вимагається (т. 1 а.с. 15).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 21.11.2011 року ОСОБА_4 належить на праві власності квартира № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 яка розташована на третьому та мансардному поверхах, що підтверджено технічним паспортом від 10.10.2011 року (т. 1 а.с. 72, 73, 74).

Листом від 30.11.2011 року Інспекція ДАБК у Львівській області повідомила ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зареєстровано декларації про початок виконання будівельних робіт № ЛВ2 від 27.07.2011 року та № ЛВ1 від 27.07.2011 року з реконструкції та розширення кв. НОМЕР_1 та кв. НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду на АДРЕСА_1, та наведено перелік інформації, яка надана замовниками для реєстрації декларацій. (т. 1 а.с. 11-12)

Листом від 19.12.2011 року Департамент житлового господарства та інфраструктури повідомив директору ТзОВ «Іглоополь», що питання використання горищних приміщень врегульовується рішеннями виконкому від 06.07.2007 року № 442 «Про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках на території м. Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду» та від 17.07.2009 року № 501 «Про затвердження Положення про порядок підготовки, оформлення документів на проведення капітального ремонту житлових будинків у м. Львові з реконструкцією горищ, надбудов та влаштування житла для черговиків Львівської міської ради за бюджетні кошти (реконструкція)» (т. 1 а.с. 17).

05.01.2012 року Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано ОСОБА_9 декларацію про готовність до експлуатації реконструкції та розширення квартири № НОМЕР_3 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду на АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 118-120)

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 10.04.2012 року ОСОБА_9 належить на праві власності квартира № НОМЕР_3 в АДРЕСА_1, яка розташована на третьому та мансардному поверхах, що підтверджено також технічним паспортом від 29.12.2011 року (т. 1 а.с. 70, 71).

03.03.2012 року Департаментом містобудування Львівської міської ради прийнято наказ № А-60 «Про затвердження ОСОБА_8 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції квартир № НОМЕР_4 на АДРЕСА_1 за рахунок частини простору горища та влаштування балкону». (т. 3 а.с. 20)

02.02.2015 року Департаментом містобудування Львівської міської ради прийнято наказ № 30 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з розширенням ОСОБА_8 квартири № НОМЕР_4 на АДРЕСА_1 за рахунок частини простору горища та влаштування консольного балкону» (т. 3 а.с. 25).

22.04.2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_8 видано декларацію про початок виконання будівельних робіт серія та номер КВ 429516 (т. 3 а.с. 26-28).

14.11.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_8 видано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер ЛВ 22 (т. 3 а.с. 32-38).

Листом від 20.02.2013 року Відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району повідомив суд, що наказом управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 14.11.2011 року № 2080 оформлено право власності ОСОБА_4 на квартиру № НОМЕР_2 а в АДРЕСА_1. Наказом управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 17.02.2012 року № 450 оформлено ОСОБА_9 право власності на квартиру № НОМЕР_3 на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горища (т. 1 а.с. 44).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2013 року, у справі №461/4834/13а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 року, відмовлено в задоволенні позову ТзОВ «Іглоополь» до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Управління комунальної власності Львівської міської ради, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання нечинним і скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради віл 27.05.2011р. №А-157 «Про затвердження гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_9 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції та розширення квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 а на АДРЕСА_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та заміною пічного опалення на двоконтурний котел у кв. № НОМЕР_3». (т. 2 а.с. 99-101)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що оскаржуваним наказом права позивача не порушені, оскільки позивач є власником нежитлових приміщень та не наділений правами на допоміжні приміщення будинку, в тому числі, щодо надання згоди на здійснення реконструкції горища будинку АДРЕСА_1 Оскаржуваний наказ суд визнав таким, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав від 22.06.2018 року ОСОБА_8 належить на праві власності квартира № НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_1 площею 173, 9 кв. м. Підстава виникненням права власності договір купівлі-продажу квартири (21.12.2006 року) та декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер ЛВ 22 видана 14.11.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

Докази здійснення відповідачем ОСОБА_6 реконструкції горища будинку АДРЕСА_1 суду не надані. Сторони не заперечують, що остання будь-яких будівельних робіт на горищі не проводила.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Умовами статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною другою статті 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» від 19 червня 1992 року передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Конституційний Суд у справі № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року дійшов висновку, що положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Крім того, відповідно до правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Законодавець розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого.

Відповідно до ст. 4 ЖК України, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торгівельних, побутових та інших потреб. Згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ці приміщення є окремим індивідуально визначеним майном.

Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Таким чином, поняття допоміжних приміщень та поняття інших нежитлових приміщень в житлових будинках законодавчо чітко розмежовані.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

06 липня 2007 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради ухвалено рішення № 442 «Про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках на території м. Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду», яким затверджено Положення про порядок підготовки, погодження документів для оформлення дозволів на проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках з метою ремонту дахів та збільшення житлової площі будинків на території м. Львова.

З викладеного вбачається, що приміщення магазину будинку АДРЕСА_1 не відносить до житлового фонду, протилежного позивачем не доведено.

Позивач стверджує, що приміщення магазину будинку АДРЕСА_1 були викуплені ним у Фонду державного майна в 1996 році.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 здійснили реконструкцію та розширення квартир № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 за рахунок горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду на АДРЕСА_1, отримавши у встановленому порядку дозвільні документи відповідно до вимог чинного законодавства та оформили право власності, а саме ОСОБА_4 на квартиру № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горища та ОСОБА_9 на квартиру № НОМЕР_3 за цією ж адресою.

ОСОБА_8 також належить на праві власності квартира № НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_1 площею 173, 9 кв.м. відповідно до деклараціі про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер ЛВ 22, виданої 14.11.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

Отже відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_8 користуються та володіють спірним майном на правовій підставі.

Дозвільні документи щодо проведення реконструкції чинні, ніким не скасовувались і вичерпали свою дію виконанням.

З викладеного та відповідно до правового аналізу колегія суддів приходить висновку про недоведеність позивачем того, що спірне приміщення належало йому разом з відповідачами на праві спільної сумісної власності.

Позивачем також не доведено, що на спірній площі, чи в її частині, знаходиться технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації нежитлових приміщень першого поверху тощо), без доступу до якого експлуатація житловим будинком (комплексом) є неможливою та що спірне приміщення чи якась з його частин використовувалось, в тому числі і позивачем, для обслуговування будинку.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, що його права порушено відповідачами, внаслідок проведеної реконструкцій горища, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За приписами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іглоополь» - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.