233 № 233/6014/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 лютого 2019 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Однак, з жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні не мешкає та ним не користується, його особисті речі у квартирі відсутні. Відповідач мешкає в державі Ізраїль.
Через те, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку у спірному жилому приміщенні, вона, як власник квартири, несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та не може оформити субсидію на комунальні послуги, що порушує її права, як власника квартири.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 лютого 2008 року є власником квартири АДРЕСА_1 Дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину від 25 лютого 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 343; Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20384511 від 27.09.2008 року (а.с.30,31).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2).
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У спірному жилому приміщенні з 19 березня 2008 року зареєстрований син власника квартири відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина підтверджується копією довідки, виданої КП « СЄЗ» №1 за № 4705 від 29.10.2018 року (а.с.29).
Відповідач ОСОБА_2 не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин понад один рік.
Зазначена обставина підтверджується Актом перевірки паспортного режиму від 20.07.2018 року (а.с.15), згідно із яким ОСОБА_2 відсутній у спірному жилому приміщенні з жовтня 2017 року, його особистих речей у квартирі не має.
А також показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, сусідів сторін, які у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 понад один рік у квартирі АДРЕСА_1 відсутній. Зі слів позивача їм відомо, що відповідач виїхав на постійне проживання до Ізраїлю.
За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що слід усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Тож, позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Повний текст рішення складено 20 лютого 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш