Провадження № 2/638/2234/19
РІШЕННЯ

іменем України

18.02.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участю секретаря Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від доходів батька, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позову та до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, вона та відповідач проживали разом як чоловік та жінка з 2010 року. Від цих відносин у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею.

На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, малолітній син сторін ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, так як відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідач фізично здоровий, працевлаштований, має стабільний заробіток. При таких обставинах позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, до досягнення сином повноліття.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова 05.10.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів прийнято та відкрито позовне провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, не з'явилась, уповноважила адвоката ОСОБА_4, представляти її інтереси.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, підтримав позовну заяву в повному обсязі просив позов задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину не явки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2010 року по кінець 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до свідоцтва про народження від 14 грудня 2010 року, серія 1-ВЛ № 226129 видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції

батьками є : батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1.

Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

На сьогоднішній день сторони мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини після розірвання стосунків не надає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З аналізу наведених правових норм, можна прийти до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати спільних дітей і створювані необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їхнього життя на рівні з позивачем.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, з огляду на викладене, враховуючи викладені позивачем у її позовній заяві вимоги, в силу ст. 183 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від доходів батька, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 19.07.2018 року і до повноліття дитини.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 259, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182,184 Сімейного Кодексу України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 24 кв. 47, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 19 липня 2018 року, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 б. 24 кв. 47, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 704 гривни 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Позивач :ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Суддя : Штих Т.В.