РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19439/17

пр. № 2/759/876/19

04 вересня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Величко Т.О.,

при секретарі Штанько В.О.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

та представника відповідача Попова Д.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "Укрбуд Девелопмент" про захист прав споживачів.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 20.01.2015 року між нею та ТОВ "ФК "Житло-Капітал" було укладено Договір №37-2001/2015-1 про участь у Фонді фінансування будівництва житлового комплексу, що розташований за адресою:АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору ТОВ "Укрбуд Девелопмент" є забудовником, замовником будівництва житлового комплексу за вказаною адресою та взяв на себе зобов`язання і несе відповідальність за спорудження вказаного об`єкта, своєчасного введення його в експлуатацію та передачу Довірителю (позивачці) об`єкта інвестування у власність.

Позивач вказала, що згідно з п. 1.9 Договору, об`єктом будівництва розуміється житловий комплекс з наступними характеристиками: адреса: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :75:057 : 0003 (1 черга будівництва, 1 пусковий комплекс), термін введення будівництва в експлуатацію: ЗО червня 2016 року, термін передачі об`єкта інвестування Довірителю: до 30 вересня 2016 року.

Позивач вказала, що 29.01.2015 року на виконання умов даного Договору та з метою отримання у власність житла нею було оплачено повну вартість об`єкту інвестування - квартири АДРЕСА_1 , у сумі 761 862 грн. (сімсот пістдесят одна тисяча вісімсот шістдесят дві гривні 00 копійок). Зазначене підтверджується Свідоцтвом № С37-2001/2015-1 від 29.01.2015 року тро участь у Фонді фінансування будівництва виду А «ЖК АКАДЕМ-ПАРК» (далі - Зонд, ФФБ), в якому також зазначено, що терміном введення об`єкта будівництва в експлуатацію є 30.06.2016 року.Також, 29.01.2015 року між нею та TOB «ФК «Житло-Капітал» було кладено Договір про відступлення майнових прав №М37-2001/2015-1 від 29.01.2015 року, за умовами якого вона отримала майнові права на об`єкт інвестування - на квартиру АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 1 пусковий комплекс). Разом з майновими правами до неї також перейшло право отримати об`єкт інвестування у власність від забудовника після введення його в експлуатацію. Забудовником даного житлового комплексу є TOB «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ», - згідно Договору та Правил ФФБ, а також згідно з договором правителя Фонду і Забудовника про спорудження житла № 25/06/14-1 від 25.06.2014 року. Крім того, Договором укладеним між управителем Фонду і забудовником відповідачем "Про спорудження житла № 25/06/14-1 від 25.06.2014 року" було визначено, що TOB «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ», як забудовник, взяв на себе наступні зобов`язання за замовленням:організувати виготовлення та затвердження у встановленому порядку проектно-кошторисної документації,організувати спорудження об`єкта будівництва на підставі цієї проектно- кошторисної документації,ввести об`єкт будівництва в експлуатацію передати об`єкти інвестування Довірителям у строк та в порядку визначені Договором.Розділом 11 Договору про участь у ФФБ, зокрема п. 11.3 встановлено відповідальність Забудовника за невиконання взятих на себе зобов`язань. Зокрема, даним пунктом визначено, що Забудовник несе відповідальність згідно чинного законодавства в Україні за невиконання зобов`язань щодо організації спорудження об`єкта будівництва та своєчасного введення його в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво. Станом на визначений Договором момент виконання зобов`язань, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не ввів в експлуатацію до 30.06.2016 року житловий комплекс по АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачка зазначила, що Правилами Фонду фінансування будівництва «ЖК АКАДЕМ- ПАРК», які розроблені самим відповідачем, засвідчені підписом керівника і печаткою відповідача, які відповідач зобов`язався виконувати, та які, згідно з п. 1.4 Правил ФФБ, є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами фінансування і будівництва житлового комплексу визначено наступне:Забудовником житлового комплексу по АДРЕСА_1 є TOB «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ`Об`єктом будівництва є будівля, організацію спорудження якої здійснює Забудовник, за рахунок коштів отриманих від Довірителівпунктом 4.1 Правил встановлено управитель ФФБ від імені Довірителів замовляє Забудовнику збудувати і ввести в експлуатацію об`єкт будівництвап. 4.5 Правил визначено, що спорудження об`єкту будівництва здійснюється за кошти Довірителів Фондуп. 4.9 Правил: Забудовник зобов`язаний забезпечити цільове використання коштів п. 4.18 Правил: Забудовник (Відповідач у справі) організовує спорудження об`єкта будівництва та передає довірителям об`єкти; п. 12.6 Правил: об`єкт інвестування передається за актом прийому-передачі, який підписують Забудовник та Довіритель, тобто Відповідач та Позттвач, та який складається власне Відповідачем.

Позивачка вказала, що 29.01.2015 року нею було повністю виконано свої зобов`язання за Договором та повністю оплачено вартість об`єкту інвестування. 30.06.2016 року їй стало відомо про порушення її права на своєчасне введення в експлуатацію об`єкту будівництва за Договором.

Керуючись ст. 18 Закону «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», якою визначено, що правитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за Договором (зокрема щодо збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів), позивачка 07.09.2016 року звернулась з листом до Управителя ФФБ, в якому просила надати відповідь про те, які заходи контролю вживались Управителем з бов`язковим їх письмовим підтвердженням (копії листів, звернень до забудовника чи до правоохоронних органів тощо) щодо порушення відповідачем строків виконання юбов`язань за Договором. Проте, відповіді на своє офіційне письмове звернення, чи пропозицій внесення змін у Договір стосовно перенесення строків введення житлового комплексу в експлуатацію не отримала. Зазначене свідчить про те, що умови Договору та Правила ФФБ є чинними, незмінними та обов`язковими для всіх сторін правовідносин, які склались навколо фінансування та будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак, у визначені Договором строки - до 30.06.2016 року відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не ввів об`єкт будівництва в експлуатацію та те передав до 30.09.2016 року об`єкт інвестування позивачці, хоча вона повністю оплатила вартість об`єкту інвестування, що становить 761 862 гривень. Також позивачка вказувала, що 28.11.2017 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/3881/17(копія додається), між тими ж сторонами за тими ж самими зобов`язаннями задоволено позовні її вимоги до відповідача за період з 01.07.2016 року по 01.03.2017 року за прострочення виконання зобов`язань за Договором № 37-2001/2015-1 від 20.01.2015 року. Проте, свої зобов`язання по спорудженню житла відповідач виконав лише 23.05.2017 року, що підтверджується сертифікатом серії ІУ №97, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта : «Житловий комплекс за адресою АДРЕСА_1 ». Таким чином, прострочення виконання зобов`язань за період з 01.03.2017 року по 23.05.2017 року станом на момент подачі даного позову не було предметом розгляду в суді.

Вказувала, що згідно ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. За неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором за період з 01.03.2017 року по 23.05.2017 року, просила стягнути пеню у розмірі 1 919892,24 грн.

Позивачка судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обраний спосіб захисту порушеного права та на обставини викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, оскільки позовні вимоги належним чином не обґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказував, що позивачка у своїй позовній заяві стверджує, що в Договорі про участь у ФФБ та у всіх супутніх документах нібито вказано остаточний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію (дослівно з позовної заяви) - «термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію: 30 червня 2016 року». Зазначене твердження позивачки є завідомо неправдивим. Насправді ж, і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які, зокрема, надавала і сама позивачка, в договорі про участь у ФФБ та в усіх супутніх документах до нього вказано планово-орієнтовний строк прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію. Крім того, не виникає жодного сумніву, що Позивач обізнаний зі змістом не лише Договору про участь у ФФБ, але й Договору між управителем та забудовником, оскільки наводить витяги з нього у своїй позовній заяві. Однак, позивачка, окрім того, що застосовує завідомо недостовірні вирази в своїй позовній заяві, на що вже зверталась увага в судових засіданнях по інших справах за участю позивачки, ще й надає суду у позовній заяві неповну інформацію щодо визначеного права відповідача на подовження планово-орієнтовного строку введення об`єкта будівництва в експлуатацію, а відтак, на особисту думку відповідача, позивачка цілеспрямовано використовує недостовірні вирази та приховує об`єктивні факти, які мають юридичне значення та необхідні для вирішення справи та постановления законного та обґрунтованого судового рішення, виключно для створення у суду хибного уявлення про умови укладеного Договору про участь у ФФБ та про спірні правовідносини.

Представник відповідача вказував, що стосовно безпосередньо суті позовних вимог, висунутих позивачкою, відповідач зазначив про правомірність подовження планово-орієнтовних строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію, неправильне трактування позивачкою Закону України «Про фінансово-кредитні механізми та управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та помилкове нею застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, які склались між ними.

Вказував, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми та управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (надалі - Закон України), фінансові установи створюють фонди за власною ініціативою в порядку, визначеному цим Законом. Залежно від мети створення фонд може бути, зокрема, фондом фінансування будівництва. Відповідно до ст. 2 Закону України, договір управління майном - договір, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном. За цим Законом України, договором управління майном для фонду фінансування будівництва є договір про участь у ФФБ. При цьому, відповідно до положень Закону України, установником управління майном є особа, яка передає майно управителю в довірчу власність на підставі договору управління майном. У цьому Законі України для ФФБ - це довіритель, а в свою чергу, управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом України. Відтак, законодавчо визначено сторони договору про участь у фонді фінансування будівництва, а саме Управитель та Довіритель.

Так, на виконання даної вимоги Закону, як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою, як Довірителем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал», як Управителем 20.01.2015 року було укладено Договір про участь у фонді фінансування будівництва №37-2001/2015-1 (надалі за текстом - Договір про участь у ФФБ) про участь у ФФБ виду А «Академ-Парк».

Відтак, враховуючи викладене вище, відповідно до Закону України та фактичних обставин справи, сторонами Договору про участь у ФФБ від 20.01.2015 року виступають саме позивачка та TOB «Фінансова компанія «Житло-Капітал» (надалі - Управитель), що підтверджується, зокрема, і доказами, які позивачка самостійно долучила до позовної заяви. Відповідач не є стороною даного Договору.

Відтак, всі взаємовідносини, які виникають у зв`язку з виконанням умов Договору про участь у ФФБ, врегульовуються виключно між сторонами даного Договору.

Крім того, зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства України, обов`язок по повідомленню позивачки про перенесення строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію на Відповідача не покладено. Також, відповідно до ст.2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», договір управителя із забудовником (далі - договір) - договір, який регулює взаємовідносини управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів. Відтак, обов`язки та права Забудовника (в даному випадку - Відповідача) при здійсненні діяльності у фонді фінансування будівництва регламентується саме Договором управителя із забудовником. На виконання вимог зазначеної норми Закону України, між Відповідачем та TOB «Фінансова Компанія «Житло-Капітал» було укладено Договір управителя з забудовником 25/06/14-1 від 25 червня 2014 року (надалі за текстом - Договір управителя із забудовником). Розділом 5 Договору управителя з забудовником, а саме п.5.2., встановлюються планово-орієнтовні строки введення об`єкту будівництва в експлуатацію - 30 червня 2016 року, а п. 5.3. встановлює планово-орієнтовний строк передачі об`єкта будівництва під заселення - 30 вересня 2016 року. В свою чергу, пунктом 5.4. Договору управителя з забудовником, зазначено, що планово-орієнтовний строк прийняття об`єкту будівництва є орієнтовно запланованим і може бути продовжений за наявністю конкретних причин за погодженням з Управителем як достатньо обгрунтованими для перенесення строків. Пунктом 5.7. Договору управителя із забудовником визначено, у випадку, якщо в ході виконання робіт виникне необхідність внести окремі зміни в графік виконання будівельних робіт, вони можуть здійснюватися лише за наявності узгодження Сторін (Відповідача та TOB «ФК «Житло-Капітал») в письмовій формі і оформлятися доповненням до Договору управителя із забудовником.

Вказував, що відповідачем укладались ряд додаткових договорів до Договору управителя із забудовником. Зокрема, на виконання даної вимоги Договору управителя із забудовником, Відповідач своїм листом від 13.02.2017 року №0160 (тобто ще до звернення позивачки з позовом до відповідача до Святошинського районного суду міста Києва) повідомив TOB «ФК «Житло-Капітал» про вимушене перенесення планово-орієнтовних термінів введення об`єкту будівництва в експлуатацію на 31 травня 2017 року, а під заселення - на 31 серпня 2017 року. Як результат, між TOB «Укрбуд Девелопмент» та TOB «ФК «Житло-Капітал» крім інших було укладено додатковий договір №9 від 23 лютого 2017 року, яким було внесено зміни у Розділ 5 Договору управителя з забудовником, зокрема, п. 5.3. було викладено у наступній редакції: «5.3. Планово-орієнтовний строк прийняття в експлуатацію об`єкту будівництва (секція №1) - 31 травня 2017 року.», а п.5.12. викладено в такій редакції: «Планово-орієнтовний строк передачі об`єкта будівництва під заселення (секція №1) - 31 серпня 2017 року». Крім того, п.4.2. Правил ФФБ виду А «Академ-Парк» на які неодноразово посилалась позивачка, передбачено, що разі, якщо Забудовник (Відповідач) змінює заплановану дату введення об`єкта будівництва в експлуатацію та дату передачі його під заселення, він зобов`язаний офіційно повідомити про це Управителя (TOB «ФК «Житло- Капітал») із зазначенням підстав для такої зміни, що і було здійснено.

Таким чином, представник відповідача вважає, що твердження позивачки про наявність прямих договірних відносин між Позивачем та Відповідачем - безпідставне. Крім того, твердження позивачки про незаконність подовження планово- орієнтовних строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію та можливість притягнення до Відповідальності - є таким, що не відповідає дійсності. Крім того, зважаючи на те, що позивачка неправомірно намагається стягнути з відповідача на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» пеню за нібито прострочення зобов`язань, Відповідач вважає за доцільне звернути увагу суду на неправомірність застосування даного Закону до спірних правовідносин з огляду на наступне.

Представник відповідача вказував, що в Законі України «Про фінансово-кредитні механізми та управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» згідно імперативного положення статті 18, якою визначено чіткий механізм відповідальності сторін, яким визначено, що у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Вказувау, що Верховний Суд України у своєму листі від 01.02.2013 року (судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.), дійшов висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» не застосовується до правовідносин, які склались на підставі Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», у частині, що врегульована останнім. Враховуючи, що відповідальність за порушення строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію вже визначена Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», Закон України «Про захист прав споживачів» до зазначених правовідносин не застосовується. Також Постанова Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року не може бути застосована до правовідносин, що склались, оскільки на момент винесення даної Постанови про існування та регулювання діяльності фондів фінансування будівництва ще не могло йти і мови, у зв`язку з тим, що Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» було прийнято Верховною Радою України 19 червня 2003 року, тобто через 7 років, після прийняття Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.96 року.Натомість, згаданий вище лист ВСУ від 01.02.2013 року об`єктивно роз`яснює чіткі межі застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, що склались на підставі Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Більше того, відповідач звертає увагу Верховного Суду на те, що Скаржник у своїй касаційній скарзі сам про це повідомляє суд і сам зауважує, що правовідносини, які склались у зв`язку з її участю у ФФБ, регулюються спеціальним Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Представник відповідача вказував, що згідно з ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ, зокрема, несе відповідальність за виконання своїх зобов`язань перед довірителями ФФБ у межах цього Закону та договору про участь у ФФБ; за дорученням довірителів виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов`язань щодо строків спорудження і якості об`єктів будівництва та передачі об`єктів інвестування довірителям у власність. Управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами цієї системи фінансування будівництва житла. Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ. Правила ФФБ є публічною пропозицією для вступу до фонду особи, яка бажає стати довірителем цього фонду, на підставі визнання цих Правил (ст. 12 Закону).

Згідно ст.14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що фізична або юридична особа, або спільний інвестор ФОН стає довірителем ФФБ за умови передачі коштів в управління управителю ФФБ та укладання з управителем ФФБ договору про участь у ФФБ.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.

Представник відповідача вказував, що у разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об`єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань за договором, визначені цим Законом.

Представник відповідача вказував, що у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ.

Суд заслухавши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази подані до позову та відзову, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, погоджується із твердженнями відповідача, виходячи із наступного.

Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», сферою його регулювання є відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ, зокрема, несе відповідальність за виконання своїх зобов`язань перед довірителями ФФБ у межах цього Закону та договору про участь у ФФБ; за дорученням довірителів виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов`язань щодо строків спорудження і якості об`єктів будівництва та передачі об`єктів інвестування довірителям у власність. Управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами цієї системи фінансування будівництва житла. Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ. Правила ФФБ є публічною пропозицією для вступу до фонду особи, яка бажає стати довірителем цього фонду, на підставі визнання цих Правил (ст. 12 Закону).

Згідно ст.14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що фізична або юридична особа, або спільний інвестор ФОН стає довірителем ФФБ за умови передачі коштів в управління управителю ФФБ та укладання з управителем ФФБ договору про участь у ФФБ.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку, що у разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, він має право вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об`єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань за договором, визначені цим Законом, а тому позивач не вірно обрав спосіб захисту порушеного права.

Керуючись ст.3,5,10-15,76-81,141,259-268,354 ЦПК Украни, Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" про захист прав споживачів, щодо стягнення пені - відмовити.

Рішення суду може бути оскарждено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя: Т.О. Величко