Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 688/1979/17

провадження № 61-45586 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М. (суддя-доповідач) та Фаловської І. М.

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року (у складі суддів: Янчук Т. О. - суддя-доповідач, Купельського А. В. та Спірідонової Т. В.),

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про виділ частки майна в натурі, посилаючись на те, що з 16 листопада 1991 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Під час спільного подружнього життя ними було придбано житловий будинок, сарай з гаражем та погріб по АДРЕСА_1 - загальною вартістю 157 842 грн. Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було визнано право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, як на майно, що було придбано під час шлюбу та оформлено по Ѕ частині на кожного з подружжя без виділення в натурі. Оскільки, на даний час між ними виникають суперечки щодо користування будинком та добровільно здійснити поділ будинковолодіння відповідач не бажає, позивачка звернулась до суду з позовом та просила припинити право спільної сумісної власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 та виділити їй у власність в натурі Ѕ частину цього житлового будинку, господарських споруд та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Згодом у судовому засіданні позивачка відмовилась від своїх вимог в частині земельної ділянки, оскільки земельна ділянка не приватизована, не має кадастрового номеру та документів на неї.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по Ѕ частині будинководіння АДРЕСА_1.

Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 Шепетівського району Хмельницької області згідно 1-го варіанту висновку експерта № 22-17/26 від 22 жовтня 2017 року, виділивши ОСОБА_2 в натурі у власність наступні приміщення: житлову кімнату 1-3, площею 11,3 м2, житлову кімнату 1-4, площею 11,1 м2, передпокій 1-5, площею 21,7 м2, кладову 1-2, площею 4,9 м2, кухню 1-1, площею 11,4 м2, коридор - І, площею 4,6 м2, коридор - ІІ, площею 11,8 м2, загальною площею 76,8 м2 та господарські будівлі: хлів, площею 22 м2, та погріб, площею 10,5 м2, загальною вартістю 115 975,80 грн, а ОСОБА_6 - наступні приміщення: житлову кімнату 1-7, площею 11 м2, житлову кімнату 1-8, площею 11,2 м2, житлову кімнату 1-9, площею 29,2 м2, коридор 1-6, площею 11,1 м2,коридор - ІІІ, площею 11,8 м2, загальною площею 74,3 м2 та господарські будівлі: гараж, площею 23 м2, та хлів, площею 29 м2 загальною вартістю 129 80,20 грн.

Для ізольованого користування, виділеними частинами житлового будинку згідно 1-го варіанту розподілу, зазначеному у висновку експерта № 22-17/26 від 22 жовтня 2017 року зобов'язано ОСОБА_6 виконати наступні будівельно-монтажні роботи: із зовнішньої сторони житлового будинку правого фасаду коридору ІІІ влаштувати сходовий марш для входу в ізольовану частину квартири, яка знаходиться на 2-му поверсі, так як зображено в плані розподілу; у коридорі ІІІ в віконному прорізі влаштувати дверний проріз; приміщення 1-8 переобладнати під кухню, вартістю - 20 411 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 10 205,50 грн вартості будівельно-монтажних робіт, необхідних для переобладнання і перепланування житлового будинку для розподілу його на дві рівні ізольовані квартири.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 6 652,20 грн - суму компенсації різниці вартості часток у спільному майні подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 789,21 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 370,79 грн судового збору.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 в частині визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки спірне будинковолодіння є спільною сумісною власністю сторін, що встановлено рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року відповідно до вимог статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року скасовано в частині поділу будинку та господарських будівель в натурі, стягнення судового збору та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про поділ будинку та господарських будівель в натурі відмовлено.

В решті судове рішення залишено без змін.

Стянуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судовий збір за подання апеляційної скарги 1 183,82 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині поділу будинку та господарських будівель в натурі, виходив з того, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов передчасного висновку запропонувавши варіант поділу житлового будинку, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №22/17-26 від 22 жовтня 2017 року в якому експертом не були розглянуті питання щодо наявності всередині будинку сходового маршу на другий поверх будинку, не вирішено питання щодо можливості його демонтажу, а також не було обраховано вартість будівельних робіт для здійснення таких перепланувань. Наявність сходового маршу на другий поверх всередині житлового будинку виключає можливість облаштування відповідно до зазначеного висновку експертизи двох ізольованих квартир, а отже підстави для задоволення позову відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Находження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду України від 22 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з із Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу № 688/1979/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, оскільки скасовуючи рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області суд апеляційної інстанції вийшовши за межі апеляційної скарги позбавивши її права власності на належну їй частину будинку та господарських будівель.

Відзив відповідачів на касаційну скаргу.

16 листопада 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2, в якому ОСОБА_7 просив касаційну скаргу залишити без задоволення та залишити в силі постанову суду апеляційної інстанції. Відзив мотивовано тим, що згідно єдиного варіанту поділу спірного будинку, відповідно до експертного висновку, який було запропоновано, не були враховані та не вирішені питання щодо наявності сходового маршу на другий поверх всередині будинку, який виключає можливість облаштування двох ізольованих квартир. Також не враховано те, що при такому переобладнанні будинку жилі кімнати стануть нежилими, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання. Отже, доводи викладені в касаційній скарзі необґрунтовані, а постанова суду апеляційної інстанції є законною та ухвалена відповідно до норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачкою не доведено та не надано доказів про технічну можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, а від проведення експертизи позивачка відмовилась.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували в шлюбі з 16 листопада 1991 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 під час шлюбу було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1, який відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 09 червня 2004 року зареєстровано за ОСОБА_6 Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року дане будинковолодіння визнане спільною сумісною власністю сторін.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89537246 від 14 червня 2017 року за реєстраційним № 8255, на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду № 2/688/252/17 від 10 травня 2017 року, зареєстровано на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Після розлучення між сторонами склалися неприязні відносини, добровільно поділити будинковолодіння сторони не можуть. На даний час у спірному будинку ніхто не проживає. Позивачка ОСОБА_2 винаймає житло для проживання в м. Шепетівці, а відповідач ОСОБА_7 проживає у будинку матері. Загальна площа будинку АДРЕСА_1 складає 151,1 м2, житлова 73,8 м2, будинок складається з 5-ти житлових кімнат, двоповерховий одноквартирний садибного типу, господарські будівлі складаються із заблокованих двох хлівів, гаража, та погреба під хлівом.

Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи № 22/17-26 від 22 жовтня 2017 року та додаткової будівельно-технічної експертизи № 04/18-26 від 12 лютого 2018 року можливий лише один варіант поділу житлового будинку відповідно до ідеальних часток. Вартість житлового будинку з надвірними господарськими будівлями становить 24 5256 грн, кожна частка по 12 2628 грн Крім того, необхідно буде здійснити переобладнання та перепланування будинку.

Відповідно до вищезазначеного висновку експертизи не вбачається технічна можливість поділити спірний будинок на дві рівні частини по Ѕ частині для кожної сторони.

Розподіл можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників, відповідно до якого: виділивши першому співвласнику 51 % житлового будинку, що більше на 1,25 м2 від його ідеальної частки та по вартості 1 470,80 грн, та виділивши другому співвласнику 49% житлового будинку, що по площі менші на 1,25 м2 та по вартості 1 470,80 грн. Щодо поділу господарських будівель, можливо виділити: першому співвласнику - 39 % господарських будівель, що менше на 9,75 м2 та по вартості - 8 123 грн; другому співвласнику виділити 61 % господарських будівель по площі на 9,75 м2 та по вартості більше на 8123 грн.

Зокрема, першому співвласнику необхідно виділити: житлову кімнату 1-3, площею 11,3 м2, житлову кімнату 1-4, площею 11,1 м2, передпокій 1-5, площею 21,7 м2, кладову 1-2, площею 4,9 м2, кухню 1-1, площею 11,4 м2, коридор - І, площею 4,6 м2, коридор - ІІ, площею 11,8 м2, загальною площею 76,8 м2 та господарські будівлі: хлів, площею 22 м2, та погріб, площею 10,5 м2, загальною вартістю 115 975,80 грн, а другому співвласнику - житлову кімнату 1-7, площею 11 м2, житлову кімнату 1-8, площею 11,2 м2, житлову кімнату 1-9, площею 29,2 м2, коридор 1-6, площею 11,1 м2, коридор - ІІІ, площею 11,8 м2, загальною площею 74,3 м2 та господарські будівлі: гараж, площею 23 м2, та хлів, площею 29 м2 загальною вартістю 12 9280,20 грн. Для ізольованого користування, виділеними частинами житлового будинку згідно 1-го варіанту розподілу необхідно виконати наступні будівельно-монтажні роботи: із зовнішньої сторони житлового будинку правого фасаду коридору ІІІ влаштувати сходовий марш для входу в ізольовану частину квартири, яка знаходиться на 2 поверсі так як зображено в плані розподілу; у коридорі ІІІ в віконному прорізі влаштувати дверний проріз; приміщення 1-8 переобладнати під кухню, загальна вартість робіт та матеріалів 20 411 грн.

Згідно витягу з рішення виконкому Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 66 від 24 квітня 2018 року сторонам надано дозвіл на переобладнання житлового будинку АДРЕСА_1.

Вартість робіт, які необхідно виконати для виділу часток домоволодіння в окремі об'єкти нерухомості для даного варіанту поділу житлового будинку становить 20 411 грн.

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 69 та частини 1 статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною 1 статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до вимог статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У відповідності до частини 2 статті 183 цього ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (у відповідності до частини 2 статті 364 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України вбачається, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому.

Отже, здійснюючи виділ частки, необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Вимоги до облаштування ізольованих квартир визначені у Державних будівельних нормах України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року № 80. Відповідно до пункту 2.22 цих будівельних норм у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки спірне будинковолодіння є спільною сумісною власністю сторін, що встановлено рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року відповідно до вимог статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, за необхідне поділити будинок відповідно до єдиного варіанту експертизи, що дає можливість виділити сторонам частини будинку з відхиленням від ідеальних часток.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині поділу будинку та господарських будівель в натурі, виходив з того, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов передчасного висновку запропонувавши варіант поділу житлового будинку, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №22/17-26 від 22 жовтня 2017 року в якому експертом не були розглянуті питання щодо наявності всередині будинку сходового маршу на другий поверх будинку, не вирішено питання щодо можливості його демонтажу, а також не було обраховано вартість будівельних робіт для здійснення таких перепланувань. Наявність сходового маршу на другий поверх всередині житлового будинку виключає можливість облаштування відповідно до зазначеного висновку експертизи двох ізольованих квартир, а отже підстави для задоволення позову відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з наведеного вище суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивачка має право на виділ в натурі належної їй частки зі спірного домоволодіння, який згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи технічно можливий, але з відхиленням від ідеальних часток, оскільки у встановленому законом порядку набула право власності на частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами і вона бажає користуватися належною їй власністю. Отже, згідно положень статті 321 ЦК Українивона не може бути позбавлена цього права чи обмежена у його здійсненні, а відповідач перешкоджає у цьому.

Проте, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи технічно № 22/17-26 від 22 жовтня 2017 року, виходячи з єдиного варіанту поділу будинку в натурі, такий поділ технічно неможливий, оскільки такий експертний висновок є неповним. А апеляційний суд, відмовляючи в розподілі в натурі спільного майна подружжя, проведений судом першої інстанції, помилкового виходив із неможливості реального розподілу спільного майна подружжя у зв'язку з неврахуванням у проведеній експертизі питань щодо наявності таких приміщень: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення та наявності всередині будинку сходового маршу на другий поверх будинку, не вирішено питання щодо можливості демонтажу сходового маршу.

Отже при перегляді справи в суді апеляційної інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у зв'язку з неповнотою експертного висновку, апеляційний суд не прийняв до уваги вимоги частин 2 та 4 статті 72 ЦПК України відповідно до яких експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов'язаний з'явитися до суду за його викликом та роз'яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Такої оцінки висновки судів першої та апеляційної інстанції не містять.

Якщо первинна експертиза буде визнана неповною або не досить ясною, може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експертові. При цьому під неясністю слід розуміти нечіткість, розпливчатість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта. А недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об'єктів або що не містить вичерпних відповідей експерта на всі поставлені питання.

Наведене узгоджується з приписами статті 113 ЦПК України.

З огляду на неповноту проведеного експертом дослідження суди обох інстанцій не здійснили заходів для призначена додаткової експертизи, або виклику експерта до суду для участі у судовому засіданні.

Отже, судами обох інстанцій ухвалено передчасні судові рішення, а тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного та аналізуючи доводи касаційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення її касаційної скарги та скасування рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2018 року та постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року.

Виходячи з того, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українив редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до суду першої інстанції, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Таким чином, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В. М.Сімоненко

І. М.Фаловська