Номер провадження 2/754/6840/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Гергель В.А.

за участі: позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Махініча Р.В., ОСОБА_2, Галича О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АГК «Радосинь» про визнання загальних зборів кооперативу незаконними, усуненні перешкод у користуванні гаражним боксом,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АГК «Радосинь» про визнання недійсними та скасування протоколів загальних зборів членів АГК «Радосинь» та зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні гаражним боксом № 2809.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач зазначає, що він є членом кооперативу з 1997 року та відповідно до Свідоцтва про право власності від 08 грудня 2009 року є власником гаражного боксу № АДРЕСА_3. Неправомочним зборами членів кооперативу з 2014 року по 2017 рік затверджувались кошториси щомісячних внесків для власників гаражних боксів - Протокол № 3 від 26 грудня 2014 року, Протокол № 2 від 12 березня 2015 року, Протокол № 10 від 29 грудня 2015 року, Протокол № 4 від 26 грудня 2016 року та Протокол №№ від 21 грудня 2017 року.

Голова правління АГК «Радосинь» ОСОБА_2 в супереч нормам законодавства 14 березня 2016 року розпорядився відключити електропостачання гаражного боксу № АДРЕСА_3. А з 2018 року було вилучено перепустку на в`їзд до АГК «Радосинь». Позивач зазначає, що вищевказані дії відповідача порушують його конституційні права на користування власністю. Позивач зазначає, що гаражний бокс № АДРЕСА_3 був побудований ним за власні кошти, з початку створення кооперативу у 1997 році він систематично сплачував членські, цільові внески та кошти за спожиту електроенергію. В 2003 році серед членів кооперативу було обрано 16 уповноважених, які представляли інтереси 1100 членів кооперативу від 30 рядів та обирали голову правління, затверджували кошторис, вирішували інші питання. Останній кошторис був затверджений уповноваженими на 2013 рік і з того часу не змінювався - 75 гривень. У зв`язку з бездіяльністю правління кооперативу позивач зазначає, що звертався з заявою про скликання зборів уповноважених - колективна заява № 12 від 02.02.2015 року. Однак, вона була проігнорована.

В 2016 році позивачу та іншим членам кооперативу стало відомо, що 30.10.2014 року було проведено загальні збори членів кооперативу, на яких були присутні лише 8 членів кооперативу, яких було визнано членами кооперативу з ухвальним голосом, а інші 1083 членів кооперативу - асоційованими членами кооперативу з правом дорадчого голосу. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року було визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів кооперативу від 30 жовтня 2014 року. Рішення набрало законної сили. Позивач зазначає, що виходячи з рішення Деснянського районного суду міста Києва з 30.10.2014 року управління кооперативом здійснювалось неправомочними особами, а отже прийняті ними рішення підлягають скасуванню.

20 вересня 2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив: 1) визнати недійсними та скасувати протоколи загальних зборів АГК «Радосинь», а саме: Протокол № 3 від 26 грудня 2014 року, яким затверджувався кошторис щомісячних витрат на 2015 рік та місячних внесків власників гаражних боксів; Протокол № 2 від 12 березня 2015 року, яким було затверджено скоригований кошторис з урахуванням зміни тарифів та встановлено місячні внески для власників гаражних боксів з червня 2015 року та Статут в новій редакції; Протокол № 10 від 29 грудня 2015 року, яким затверджувався кошторис щомісячних витрат на 2016 рік та місячних внесків для власників гаражних боксів; Протокол № 4 від 26 грудня 2016 року, яким затверджувався кошторис щомісячних витрат на 2017 рік та місячних внесків для власників гаражних боксів; Протокол № 3, яким затверджувався кошторис щомісячних витрат на 2018 рік та місячних внесків для власників гаражних боксів. 2) визнати недійсним та скасувати протоколи загальних зборів АГК «Радосинь», а саме: Протокол № 2 від 03 грудня 2014 року, Протокол № 7 від 25 листопада 2015 року, Протокол № 9 від 29 грудня 2015 року, Протокол № 3 від 18.10.2016 року, яким затверджено Статут в новій редакції, Протокол № 4 від 31 серпня 2018 року засідання правління на якому прийняли рішення про виключення групи членів кооперативу з усіх видів членства, Протокол № 2 від 26.02.2019 року, яким затверджено Статут в новій редакції. 3) Зобов`язати АГК «Радосинь» усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні гаражним боксом № АДРЕСА_3.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року прийнято справу до провадження, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

В судовому засіданні 07 листопада 2019 року представниками відповідача був поданий відзив на позовну заяву. Ухвалою суду в його прийнятті було відмовлено у зв`язку з порушення строку подання відзиву.

Представником відповідача ОСОБА_2 були подані суду: заява про застосування до заявлених позивачем вимог про оскарження протоколів зборів за 2014-2015 роки наслідків пропуску строку позовної давності; письмові пояснення на позовну заяву з додатками.

В поданих суду поясненням представник відповідача зазначає, що АГК «Радосинь» є неприбутковою організацією і створений Рішенням установчих зборів кооперативу 30 травня 1997 року, яким було затверджено Статут Кооперативу. Засновниками кооперативу (редакція 2007 року) є - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Представник зазначає, що рішення про розмір місячних внесків на 2015-2017 роки були проведені через опитувальні листи (п.9.6 Статуту). Додатково представник відповідача зазначив, що членами кооперативу не обирались уповноважені, а ОСОБА_1 сплатив один внесок - вступний, який при оформленні права власності на гараж, за згодою ОСОБА_1 був оформлений як пайовий. ОСОБА_1 з 2018 року не сплачує ніякі внески до Кооперативу, тому згідно п.2.2.7 та 3.1 Договору № 921 експлуатації боксу ОСОБА_1 відключено електропостачання та вилучено перепустку. При цьому представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 має безперешкодний доступ до гаражу, але в`їзд йому заборонений.

В поданих суду письмових поясненнях представника відповідача - адвоката Галича О.М., останній наголосив на відсутності підстав для задоволення позову .

Позивач протягом судового розгляду справи вимоги и позову підтримав в повному обсязі.

Представникивідповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Автогаражний кооператив «Радосинь» зареєстрований Ватутінською районною державною адміністрацією в м. Києві 05.06.1997 року за реєстраційним номером №663, .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року в цивільній справі № 754/13599/16, яке набрало законної сили крім іншого, було визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів членів кооперативу «Радосинь» від 30 жовтня 2014 року, оформлені протоколом № 1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року в цивільній справі № 754/13599/16 було встановлено, що відповідно до п. 1 Статуту у редакції 1997 року, Автогаражний кооператив "Радосинь" (надалі кооператив) з організацією громадян, що добровільно об`єдналися на основі колективної праці, самоуправління та загальних витрат з метою спільних робіт по будівництву, благоустрою, експлуатації колективно побудованих гаражів для зберігання, ремонту та експлуатації автомобілів, що належать громадянам, також для забезпечення покриття витрат для колективного утримання гаражів проведення договірно-господарчої діяльності і надання різноманітних послух іншим громадянам, організаціям, підприємствам. Пунктом 19 Статуту у редакції 1997 року, передбачено, що членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-ти річного віку, постійно проживають і прописані в м. Києві, мають транспортні засоби, які належать їм на праві особистої власності та зареєстровані в органах Державної автоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Згідно пункту 26 Статуту в редакції від 1997 року передбачено, що Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) які для керівництва поточними справами вибирають голову та правління кооперативу. У пункті 27 Статуту в редакції від 1997 року зазначено, загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) визнаються дійсними при участі в них не менш, як половина загальної кількості членів або дві третин уповноважених. Згідно п. 28 Статуту в редакції від 1997 року, рішення загальних зборів приймаються більшістю присутніх членів кооперативу (уповноважених).

Статут Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» був затверджений зборами уповноважених від 11.10.2007 року - Протокол № 3.

Пункт 9.6 даної редакції визначає, що у випадку, коли рішення неможливо прийняти при відсутності кворуму на загальних зборах, зборах уповноважених, чи зборах в рядах можливе розглядання і прийняття рішення шляхом голосування через опитувальні листи.

Згідно інформації зазначеної головним бухгалтером АГК «Радосинь» на опитувальному листі по затвердженню кошторису на 2015 рік «за» проголосували 796 осіб.

Згідно інформації зазначеної головою правління АГК «Радосинь» ОСОБА_2 на опитувальному листі по затвердженню кошторису на 2016 рік «за» проголосували 656 осіб.

Згідно інформації зазначеної головою правління АГК «Радосинь» ОСОБА_2 на опитувальному листі по затвердженню кошторису на 2017 рік «за» проголосували 733 особи.

Статут Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Радосинь» був затверджений Протоколом № 7 від 25 листопада 2015 року.

Протоколом № 3 від 26 грудня 2014 року було оформлено рішення загальних зборів кооперативу АГК «Радосинь» про затвердження кошторису на 2015 рік та розміру членських внесків на 2015 рік. Були присутні 8 осіб.

Протоколом № 2 від 26 березня 2015 року було оформлено рішення загальних зборів кооперативу АГК «Радосинь» про внесення змір до кошторису на 2015 рік та затвердження місячних внесків для власників гаражних боксів на 2015 рік. Були присутні 10 осіб.

Протоколом № 10 від 29 грудня 2015 року було оформлено рішення загальних зборів кооперативу АГК «Радосинь» про затвердження кошторису на 2016 рік та затвердження місячних внесків для власників гаражних боксів на 2016 рік. Були присутні 12 осіб.

Протоколом № 4 від 28 грудня 2016 року було оформлено рішення загальних зборів кооперативу АГК «Радосинь» про затвердження кошторису на 2017 рік та затвердження місячних внесків для власників гаражних боксів та для ФОП. Були присутні 12 осіб.

Протоколом № 3 від 21 грудня 2017 року було оформлено рішення загальних зборів кооперативу АГК «Радосинь» про затвердження кошторису на 2018 рік та затвердження місячних внесків для власників гаражних боксів та для ФОП. Були присутні 12 осіб.

Вирішуючи спір по суті, суд також виходить з наступних норм процесуального та матеріального та права України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про кооперацію» ( далі Закон) кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про кооперацію" законодавство про кооперацію базується на нормах Конституції України та Цивільного кодексу України, інших нормативно-правових актів з питань кооперації.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про кооперацію", кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ч. 1 ст. 8 Закону).

Здійснення членом кооперативу права на участь у діяльності і управлінні кооперативом, в тому числі при прийнятті рішень органом управління кооперативу забезпечується, в першу чергу, порядком скликання і проведення загальних зборів членів кооперативу, передбаченим статтею 15 Закону України «Про кооперацію» та статутом кооперативу.

Так, статтею 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Відповідно до ст.ст.97, 98 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Згідно із ч.4 ст.6, ч.1 ст.13 Закону України «Про об`єднання громадян», усі основні питання діяльності об`єднань громадян повинні вирішуватись на зборах усіх членів або представників членів об`єднання. Об`єднання громадян діє на основі статуту або положення.

За приписами ст. 15 зазначеного Закону вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу, тощо.

У разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено, скликання зборів уповноважених кооперативу.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

П. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24 жовтня 2008 року, роз`яснено, що при розгляді такої категорії справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.

Крім того, позивачем суду не надані оспорювані протоколи - Протокол № 2 від 03 грудня 2014 року, Протокол № 7 від 25 листопада 2015 року, Протокол № 9 від 29 грудня 2015 року, Протокол № 3 від 18.10.2016 року, Протокол № 4 від 31 серпня 2018 року, Протокол № 2 від 26.02.2019 року, що унеможливлює їх оцінку. Клопотань про витребування даних доказів позивачем також не заявлялось.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз`ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, суд констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст.13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не представлено належних, достовірних та достатніх доказів порушення відповідачами його законних прав та інтересів.

Одночасно суд зауважує про те, що позивач просить визнати недійсними та скасувати саме протоколи, в той час як про скасування прийнятих даними зборами кооперативу рішень він не заявляє.

Щодо вимоги позову про усунення перешкод у користуванні гаражним боксом судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності ОСОБА_1 є власником гаражного боксу № АДРЕСА_3 - свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до Договору № 921 експлуатації власників гаражного боксу від 07.06.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 на АГК «Радосинь» предметом даного договору є спільна діяльність щодо експлуатації гаражного боксу та території кооперативу.

П.2.2.7 даного договору передбачено обов`язок власника гаражного боксу сплачувати АГК внески та обов`язкові платежі встановлені рішенням правління та державою.

П.3.1. даного договору передбачає, що у випадку порушення Власником умов п.2.2.7 цього договору керівництвом АГК приймається рішення про заборону користування гаражним боксом з вилученням перепустки.. У випадку злісного ухилення від сплати платежів або заборгованості по місячним платежам за 3 місяці і більше правління кооперативу приймає рішення про відключення електрики гаражного боксу.

Протягом судового розгляду справи сторонами не оспорювались як факт несплати позивачем внесків так і факт відключення електропостачання гаражного боксу, що належить позивачу та вилучення перепустки.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АГК «Радосинь» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії по відновленню електропостачання до гаражного боксу № 2809 було відмовлено в задоволенні вимог. Рішення набрало законної сили.

Зважаючи на пояснення сторін, прийняті судом рішення, суд вважає встановленим факт порушення права позивача на користування гаражним боксом та необхідність його судового захисту.

Керуючись ст.ст. 6-13, 18, 19, 77-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279 354, 355 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АГК «Радосинь» про визнання загальних зборів кооперативу незаконними, усуненні перешкод у користуванні гаражним боксом задовольнити частково.

Зобов`язати АГК «Радосинь» (, м. Київ, вул.. Радунська, 3) усунути перешкоди в користуванні гаражним боксом №АДРЕСА_3 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 03.01.2020 року.

Суддя