Провадження № 2/127/3320/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Кравчук Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2014 року у цивільній справі №127/24355/14-ц, з відповідача стягнуто кошти на утримання їхньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на теперішній час цих коштів не вистачає на утримання дитини, оскільки змінились ряд обставин, що впливають на розмір забезпечення спільної дитини сторін, який потребує збільшення розміру стягуваних аліментів та зміни способу їх стягнення. Зокрема, у позивача народилась друга дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до суттєвої зміни її майнового стану, оскільки позивач вимушена нести витрати на утримання ще однієї дитини та при цьому не має можливості працювати. Крім того, неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_4 потребує більших коштів на утримання, ніж та сума, яка була встановлена рішенням суду від 27.11.2014 року, оскільки виникла потреба у забезпеченні навчання, належного харчування, оздоровлення тощо. Також позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на зміни в законодавстві щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач додатково суду пояснила, що наразі не має змоги працювати, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за меншою дитиною.

В судовому засіданні відповідач частково визнав позовні вимоги та не заперечив проти їх задоволення в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Додатково суду пояснив, що він не відмовляється від надання коштів на утримання дочки. Регулярно сплачує присуджені судом аліменти, але сплачувати аліменти у розмірі ј від всіх видів заробітку щомісячно він не має змоги, оскільки станом на теперішній час відповідач офіційно не працевлаштований, виконує окремі роботи по мірі їх наявності по будівництву. Крім того, на його утриманні також перебуває ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у іншому шлюбі відповідача з ОСОБА_7 . Позивач регулярно отримує присуджені рішенням суду з відповідача кошти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , а також соціальну допомогу та додаткову допомогу від відповідача. Тому, відповідач просив у задоволенні позову в частині вимог про зміну способу стягнення аліментів відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом було встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2014 року у цивільній справі №127/24355/14-ц, з відповідача стягнуто кошти на утримання дочки сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6).

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року, яким частину 2 статті 182 СК України викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника.

Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Правилами ст.ст. 77, 81 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторонами визнана та не заперечується та обставина, що розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на користь позивача на виконання вказаного рішення суду, у розмірі 500,00 грн. щомісяця є недостатнім для належного утримання дочки.

Судом встановлені та не заперечуються сторонами обставини щодо перебування на їх утриманні інших неповнолітніх дітей, які не є дітьми сторін. Зокрема, у позивача перебуває на утриманні ще одна дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14, 15, 16). У відповідача - ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у іншому шлюбі відповідача з ОСОБА_7 (а.с. 42, 43).

Малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує постійного догляду, тому позивач позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати заробітну плату.

Відповідно до довідки №2369 від 04.07.2019 року, виданої Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, позивач отримує соціальну допомогу згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та її сім`я вважається малозабезпеченою (а.с. 17).

Відповідач не позбавлений можливості працевлаштування і ним також визнані обставини щодо отримання ним заробітку за виконання робіт по будівництву у розмірі 200,00 грн. за робочий день.

Отже, розмір аліментів, який був стягнутий з відповідача рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2014 року у цивільній справі №127/24355/14-ц, не відповідає мінімальному розміру аліментів визначеного ч. 2 ст. 182 СК України.

Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів є підтвердженими. Розмір аліментів визначений судом не здатний забезпечити мінімальні потреби дитини та сприяти її повноцінному розвитку, а тому стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде обґрунтованим та законним.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає можливим задовольнити позов.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну розміру та способу стягнення аліментів, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 180, 182, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 211, 259, 263-265, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2014 року у цивільній справі №127/24355/14-ц.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 03.01.2020 року.

Суддя: