РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м.Запоріжжя

Справа №336/1020/19

Провадження №2-о/336/81/2019

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жупанової І.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Палубінської К.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у порядку окремого провадження цивільну справу №336/1020/19 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті особи, поданою в порядку окремого провадження,

за відсутності сторін, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2019 заявниця звернулась до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в м.Чистякове Донецької області 06.01.2019, допустити негайне виконання рішення суду.

В заяві зазначає, що 06.01.2019 у м. Чистякове Донецької області, розташованого на території, не підконтрольній державній владі України, помер батько заявниці громадянин України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він похований в с. Пелагіївка Донецької області. Причина смерті постінфарктний кардіосклероз.

Як зауважує заявниця, встановлення факту смерті її батька необхідно для реєстрації цього факту в органах державної реєстрації цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.

ОСОБА_1 звернулась до суду, оскільки встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті є компетенцією суду. На підставі наведеного заявниця просить задовольнити заяву.

Ухвалою судді від 18.02.2019 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку окремого провадження, за участі заявниці, із повідомленням заінтересованої особи.

В судовому засіданні 18.02.2019 сторони присутні не були, повідомлені про розгляд справи належним чином. Заяв по суті справи після відкриття провадження від сторін не надходило.

Згідно з клопотанням, вх.№ від 18.02.2019 заявниця просить розглядати заяву без її участі, заяву підтримує.

Причини неявки представника заінтересованої особи суду не відомі, клопотань до матеріалів справи не надходило. Заінтересована особа повідомлена про час та місце проведення судового засідання засобами електронного листування.

Внаслідок неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню у звязку із таким.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як врегульовано п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого про-вадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Так, відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Постановою ВРУ № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими територіями. Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО, затверджений Розпорядженням КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 № 1275-р, до переліку віднесено смт. Пелагіївку (Пелагіївська селищна рада) Донецької області.

Відповідно до розяснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьком заявниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5. Зазначені обставини підтверджені наданими заявницею належними письмовими доказами копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії V-НО №353359, після реєстрації якого вона змінила прізвище з «Єгорова» на «Крук», та копією свідоцтва про народження, серії І-НО №270166, в якому в графі «батько» значиться запис про ОСОБА_2.

Згідно з довідкою лікаря про причини смерті №8 від 09.01.2019, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, помер внаслідок постінфарктного кардіосклерозу 06.01.2019.

ОСОБА_1 того, заявницею додано до заяви копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, виданого Торезьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції серії ДНР №126645 від 09.01.2019, відповідно до якого вказана особа померла 06.01.2019 у смт. Пелагіївка м. Торез у віці 72 років.

Згідно зі ст. 17 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18.10.2000 №52/5, підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

В судовому засіданні встановлено, що надані заявницею докази видані установами, що знаходяться на окупованій території Донецької області, не відповідають затвердженим в установленому чинним законодавством України порядку формам.

Оцінюючи вказані документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Також, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі «намібійські винятки» в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд виходить з того, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування) тощо.

На підставі наданих заявницею документів провести державну реєстрацію смерті особи та видати відповідне свідоцтво про смерть в позасудовому порядку не є можливим, оскільки вони видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 в м.Чистякове Донецької області, втім, вказане місце смерті не підтверджено наданими доказами.

Тому, враховуючи матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, у смт. Пелагіївка м. Торез Донецької області.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Як передбачено ч.5 ст. 317 ЦПК України копію судового рішення необхідно видати заявниці, негайно після проголошення такого рішення.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 76-80, 95, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 293, 315, 317-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, адреса реєстрації: Донецька область, м. Торез, вул. Ямпольська, буд.52, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (адреса: вул. Українська, буд. 48, м.Запоріжжя, код за ), про встановлення факту смерті особи, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, місце реєстрації за адресою: Донецька область, м. Торез, вул. Кошевого, буд.27, яка настала 06.01.2019 на тимчасово окупованій території України у смт. Пелагіївка м. Торез Донецької області у віці 72 років.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Суддя І.Б.Жупанова