Справа № 466/6743/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Назаркевич Ю.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові , цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою , -

встановив:

20.08.2018р. позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 11 по вул. Замарстинівській, 68 в м. Львові.

Свої вимоги мотивують тим, що вони є власниками 2/3 вказаної квартири, зареєстровані та проживають у ній. 1/3 частка належить їх сину - ОСОБА_1, який також зареєстрований в цій квартирі. Проте, останній тривалий час там фактично не проживає, участі в утриманні житла не бере. Жодних домовленостей або угод між ними про право чи порядок користування квартирою не було та не укладалось. Вказана ситуація створює позивачам незручності в користуванні помешканням, вони змушені оплачувати зайві комунальні послуги, відтак просить позов задовольнити.

Представники позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що брали участь у попередніх засіданнях, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили такий задовольнити. В подальшому, від представника позивача ОСОБА_4 поступила заява про продовження розгляду справи у її відсутності. ОСОБА_5 , після дачі пояснень та заявлення клопотання про допит свідків, в судове засідання не з»явилась повторно, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов»язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки. В даному випадку, представник позивача ОСОБА_5 самоусунулась від участі у розгляді справи. Здобутих судом доказів є достатньо для завершення розгляду справ у відсутності позивачів та їх представників ,з врахуванням наданих пояснень у судовому засіданні та долучених документів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов заперечив. Свою позицію мотивує тим, що він є співвласником спірної квартири по вул. Замарстинівській, 68/11 в м. Львові, зокрема його 1/3 частка визначена за рішенням суду 29.04.17р., яке набрало законної сили. Вважає, що в силу ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, а його відсутність у квартирі понад рік не свідчить про відмову від права власності. Крім того зазначив, що ініціатором вказаного позову були не позивачі, а ОСОБА_5, що є його рідною сестрою. На даний час, в зв»язку із смертю дружини він переселився проживати у спірну квартиру, підтримує хороші стосунки з батьками, повністю ними опікується.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 11.05.2007р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», квартира по вул. Замарстинівській, 68/11 в м. Львові належить на праві спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_1.

Даний факт також стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданого Управлінням комунальної власності Львівської міської ради 20.03.2007р.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.17р. за власниками сторонами по справі визнано по 1/3 частині спірного майна кожному.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Підстави припинення права власності врегульовані статтею 346 ЦК України, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам'яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Отже, зазначені позивачами обставини про те, що відповідач був відсутній в спірній квартирі за місцем своєї реєстрації понад 1 рік, не свідчать про відмову ОСОБА_1 від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього. Положення частини другої статті 405 ЦК України, згідно з якими член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 647/1683/15-ц від 28.02.2108р.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 280-284, 289, 314 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд , -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_2, прож: ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2.

Позивач: ОСОБА_3, прож: ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, ІПН НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6