Номер провадження: 22-ц/813/3156/19
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

третя особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ПАТ «Дельта Банк»на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 у складі судді Плавича І.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 196424,06 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 26000,00 доларів США з розрахунку 13% річних на строк до 13 квітня 2017 року. Виконання основного зобов`язання було забезпечене порукою. В подальшому ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаним кредитним договором. ОСОБА_1 в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повернула та проценти не сплачувала.

У січні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору №0 від 11 квітня 2008 року та договору поруки №196745 від 11 квітня 2008 року недійсними, третьою особою вказано ПАТ «УкрСиббанк».

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог зазначено, що при видачі кредиту в іноземній валюті банком було порушено ряд положень нормативних актів, що регулюють обіг та використання іноземної валюти на території України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 первісний позов задоволено частково; стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором №0 від 11 квітня 2008 року з урахуванням процентів - у загальному розмірі 196424,06 грн та суму оплаченого судового збору - у розмірі 1964,24 грн; в задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій проситьскасувати рішення в частині відмови у первісному позові та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»задовольнити повністю; в іншій частині рішення залишити без змін; судові витрати покласти на відповідачів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не застосовано до спірних правовідносин статей 543,553,554,559 ЦК України.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 24.04.2018 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення, а рішення - без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.11.2018 касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково; постанову апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року скасовано у частині залишення без змін рішення суду першої інстанції у частині відмови у позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0,додаткова угода №1 від 20 лютого 2009 року до договору, відповідно до умов яких банк надає позичальникові кредит у розмірі 26000,00 доларів США з розрахунку 13% річних на споживчі цілі на строк до 13 квітня 2017 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Відповідно до п.6.2 договору банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позивальника. Термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважається таким, що настав, а кредит і плата за кредит - обов`язковою до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту.

11 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №196745, згідно якого поручитель ОСОБА_2 бере на себе прямі зобов`язання відповідати перед кредитором по зобов`язанням боржника ОСОБА_1 . Згідно додаткової угоди №1 від 20 лютого 2009 року до договору поруки, кінцевий строк виконання основного зобов`язання - 13 квітня 2017 року.

Відповідно до виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами.

ОСОБА_1 в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повернула та проценти не сплачувала.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, 15.03.2013 ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_1 вимогу №31.4-08/1805/13 та ОСОБА_2 вимогу №31.4-08/1670/13 про сплату заборгованості.

Згідно з фіскальним чеком та реєстром поштових відправлень на ім`я ОСОБА_1 .22.03.2013 було відправлено вищезазначену вимогу.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк», відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України і розділу 6 договору, використав право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року по справі №6-190цс14, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Згідно з п.6.2 договору банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника. Термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважається таким, що настав, а кредит і плата за кредит - обов`язковою до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту.

Враховуючи, що матеріали справи не містять повідомлення про вручення вимоги позичальнику, але наявна дата її відправлення, а саме 22.03.2013, то термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважається таким, що настав, а кредит і плата за кредит - обов`язковою до повернення і сплати в повному обсязі банку з 23.04.2013.

Отже, строк виконання основного зобов`язання змінився з 13.04.2017 на 23.04.2013.

З позовом банк звернувся до суду 07.10.2013.

Вважаючи строк для пред`явлення вимог щодо поручителя пропущеним, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не встановив фактичних обставин, не зазначив конкретних строків, з яких він виходив, вважаючи строк пропущеним, обмежився узагальнюючим висновком про відмову в позові без наведення аргументів на його користь, що свідчить про невідповідність рішення вимогам ст.263 ЦПК України в цій частині.

Таким чином, звернення до суду здійснено ПАТ «Дельта Банк»в рамках шестимісячного строку, враховуючи його початок 23.04.2013, а звернення до суду з вимогами до позичальника і поручителя - 07.10.2013.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 196 424,06 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення коштів - скасувати, стягнувши з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 196 424,06 грн.

При цьому, стягнення боргу є солідарним з ОСОБА_1 , щодо якої рішення набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»задовольнити. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 в частині відмови в задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення коштівскасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 196 424,06 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписаний 02.01.2020.

Головуючий:

Судді: