ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 632/1423/18

провадження № 22ц/818/1047/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.

суддів - Бурлака І.В., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Харківгаз»,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області, постановлене 15 листопада 2018 року, в складі судді Росоха А.В., в залі суду в місті Первомайськ,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд визнати протиправними дії ПАТ «Харківгаз», щодо нарахування позивачу з січня 2017 року обсягу та плати за споживчій газ у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника, зобов'язати ПАТ «Харківгаз» здійснити перерахунок плати за газ за період 01 січня 2017 року, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 23.12.2016 року ПАТ «Харківгаз» без попередньої згоди зі споживачами встановлено загальнобудинковий лічильник газу на два багатоквартирних будинки, а саме: будинок АДРЕСА_1, замість індивідуальних лічильників газу. Відразу після встановлення загальнобудинкових лічильників обліку газу, ТОВ «Харківгаззбуд» розпочало здійснювати розрахунок вартості використаного природного газу не на підставі норм споживання, а згідно показників вищезгаданих лічильників, що спричинило порушення прав позивача.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ПАТ «Харківгаз», щодо нарахування ОСОБА_1, з січня 2017 року нарахування обсягу та плати за споживчій газ у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загально будинкового газового лічильника. Зобов'язано ПАТ «Харківгаз» здійснити перерахунок плати за газ за період з 01 січня 2017 року виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

В апеляційній скарзі ПАТ «Харківгаз» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вважає, що суд помилково дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, вказує що 26 грудня 2016 року, за кошти оператора ГРМ (ПАТ «Харківгаз») за адресою АДРЕСА_1 встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Умови експлуатації будинкового лічильника визначено в договорі про умови експлуатації будинкового лічильника від 26 грудня 2016 року в, якому визначено порядок зняття та фіксації показників будинкового лічильника. Таким чином, з 26 грудня 2016 року розрахунки за спожитий природний газ споживачам, які не мають індивідуальних лічильників газу, проводяться відповідно до показань загальнобудинкового лічильника газу та відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620. У разі незгоди власника квартири розрахуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала відзив, в якому вказала, що договір між ПАТ «Харківгаз», ТОВ «Харківгаззбут» та нею про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу на вказаний будинок не укладався. Договори між окремими мешканцями (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та ПАТ «Харківгаз», ТОВ «Харківгаззбут», зокрема - щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показаннями такого лічильника також не укладались. Вказує на те, що загальнобудинковий лічильник газу встановлений за ініціативою ПАТ «Харківгаз». Зазначає, що ПАТ «Харківгаз» проігнорував вимоги Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 року, встановивши з власної ініціативи та без погодження з мешканцями будинковий вузол обліку, представників мешканців будинків для фіксування показників при встановленні лічильника та за результатами місяця не залучив. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, при цьому у разі не встановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленим КМУ.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Харківгаз» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1. На її ім'я, як споживача газу, оформлено особовий рахунок НОМЕР_1. На час виникнення спірних правовідносин індивідуальний лічильник газу у позивача не встановлений.

26 грудня 2016 року між ПАТ "Харківгаз» та Первомайським КП «Жилсервіс» укладено договір про умови експлуатації будинкового лічильника (а.с. 133-134).

Предметом даного договору є визначення порядку відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку на базі Курс - 01G65 лічильника газу, який належить ПАТ «Харківгаз», встановлений за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 6 м-н, буд. 14, 15.

В той же день на виконання умов договору складено акт № 73 щодо введення в комерційну експлуатацію будинкового вузла обліку газу (а.с. 136).

З січня 2017 року ПАТ «Харківгаз» розпочало визначати об'єм та обсяг споживання позивачам за його показниками та почало здійснювати облік спожитого газу споживачам у яких в квартирах відсутні індивідуальні лічильники, за показниками загально будинкового лічильника.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення ), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» встановлено норму споживання природного газу населенню у разі виду споживання «плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання» 4,4 куб.м. Застосування вищезазначених норм споживання здійснюється з 01 лютого 2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Таким чином, населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, у разі відсутності приладів обліку природного газу до 1 січня 2018 року споживає природний газ за нормами 4,4 куб.м.

Частиною 1 статті 6 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції на час виникнення правовідносин було встановлено, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Згідно з п.10 глави 2 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Позивач звертає увагу на те, що загальнобудинковий прилад обліку був встановлений без її згоди. Між тим, виходячи з вищенаведеного, Кодексом газорозподільних систем встановлено умови, за якими саме балансоутримувач (управитель) надає згоду щодо організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, а отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу нормами чинного законодавства України не передбачено.

Абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем в редакції, що діяла на час складання актів та прийняття рішення, передбачено, що якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до пункту 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Дійсно, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Між тим, статтю 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» було доповнено зазначеною частиною другою згідно із Законом України від 21.12.2017 р. N 2260-VIII, тобто через рік після встановлення загальнобудинкового лічильника у будинку позивача.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку та проведення розрахунків на підставі його показників на час виникнення правовідносин не суперечило діючому законодавству, такий спосіб проведення розрахунків за спожитий газ було прямо передбачено Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 46 від 27.01.2016, на встановлення загальнобудинкового лічильника згода окремого мешканця передбачена не була. Позивач зверталася до відповідача із вимогою безоплатно встановити їй індивідуальний лічильник, отримала відмову, однак таку відмову не оскаржила.

За таких обставин, дії відповідачів щодо нарахування позивачу з січня 2017 року обсягу та плати за споживчій газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника відповідали вимогам законодавста, що діяло на той час, отже не порушували права позивача, як споживача послуг газопостачання.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області, постановлене 15 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Понесені Публічним акціонерним товариством «Харківгаз» судові витрати у розмірі 1057,20 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

І.В. Бурлака