Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3341/18

Провадження № 2/126/332/2019

"18" лютого 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самочинне будівництво - нежитлову будівлю магазину в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 1 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та Сумівською сільською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,02 га на території Сумівської сільської ради в АДРЕСА_2. Весною 2018 року позивачем було побудовано на даній земельній ділянці магазин, що відповідає цільовому призначенню земельної ділянки. Після завершення будівництва ОСОБА_1 звернувся до реєструючих органів, однак у реєстрації права власності на вказаний магазин йому було відмовлено у зв'язку з тим, що перед початком будівництва ним не було подано відповідної декларації.

Про необхідність подачі декларації він не знав, оскільки наймаючи будівельну бригаду, вважав, що документація по будівництву входить до кола їх обов'язків.

Відповідно до технічного звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, вищевказана будівля придатна до надійної та безпечної експлуатації.

Дана позовна заява надійшла до суду 07.12.2018 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, цього ж дня її було передано для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою суду від 11.12.2018 року позов було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків. Після виконання вимог вказаної ухвали, 04.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 01.02.2019 року. В подальшому судове засідання було відкладено на 18.02.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Сумівської сільської ради, також до початку розгляду справи по суті, надав через канцелярію суду письмову заяву, про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 01.02.2018 року, ОСОБА_1 отримав в оренду земельну ділянку площею 0,02 га, розташовану в АДРЕСА_1.

З копії технічного паспорту на магазин продовольчих товарів та технічного звіту обстеження та визначення технічного стану будівельних конструкцій магазину, вбачається, що у 2018 році на вищевказаній земельній ділянці було побудовано будівлю магазину продовольчих товарів загальною площею 83,1 кв.м., яка відповідаю будівельно - технічним нормам.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Спірні правовідносини сторін урегульовані ст. 376 ЦК України.

Так, за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Проведене будівництво нежитлової будівлі магазину було вчинене без належним чином затвердженого проекту будівництва, а тому будівля магазину є самочинною.

Водночас згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Ч. 5 ст. 376 ЦК України свідчить про те, що в даному випадку основною підставою для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості є наявність у забудовника права користування земельною ділянкою, а також встановлення факту не порушення прав інших осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки проведене будівництво нежитлової будівлі магазину, який розташований в с. Сумівка по вул. Покровській, 1а, не порушує прав інших осіб і відповідає діючим архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, а тому, суд вважає що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Сумівської сільської ради ( вул. Центральна, 36а с. Сумівка Бершадського району Вінницької області) про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво: нежитлову будівлю магазину А-2 з тамбуром -а, ганком - №1, прибудовою - А1-1 та навісом -Б загальною площею, 83,1 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Р. В. Хмель