Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 287/273/17-ц

провадження № 61-683св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року у складі судді Волощука В. В. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення нарахованої пенсії, яка увійшла до спадкової маси.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 червня 2017 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на неодержані ОСОБА_5 кошти в сумі 18 981,56 грн, що були їй нараховані на підставі рішень Олевського районного суду Житомирської області, однак відповідач відмовляється їх виплатити. Позивач вважає, що як спадкоємець він має право на одержання вказаної суми пенсії, які належали спадкодавцю, але не були одержані за життя.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 просив стягнути з Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нараховану пенсію, яка увійшла до спадкової маси у загальному розмірі 18 981,56 грн, до складу якої згідно з постановою Олевського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2011 року входить сума 7 238,88 грн, та згідно з постановою Олевського районного суджу Житомирської області від 01 серпня 2011 року - 11 742,68 грн.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_4 неодержані за життя кошти, спадкодавця - ОСОБА_5, а саме: за рішеннями Олевського районного суду Житомирської області у справах № 2-а-1017/11 від 01 серпня 2011 року та № 2-а-1798/11 від 12 вересня 2011 року за період з 05 жовтня 2010 року до 05 квітня 2011 року та за період з 05 квітня 2011 року до 22 липня 2011 року, в загальній сумі 18 981,56 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач неправомірно утримує належні позивачу кошти, які входять до складу спадщини і які присуджені спадкодавцю за рішенням суду й не отримані нею за життя.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки відповідач добровільно відмовляється виплатити належні ОСОБА_4 кошти, тому наявні правові підстави для стягнення їх в примусовому порядку.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій, залишено поза увагою, що управлінню не були перераховані кошти з державного бюджету на таку виплату позивачу, що є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Крім того, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що постановою Олевського районного суду Житомирської області у справі №2-а-1017/11 від 01 серпня 2011 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05 жовтня 2010 року до 05 квітня 2011 року та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 05 жовтня 2010 року по 05 квітня 2011 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області у справі № 2-а-1798/11 від 12 вересня 2011 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_5 доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 05 квітня 2011 року до 22 липня 2011 року та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 05 квітня 2011 року до 22 липня 2011 року.

Установлено, що вказані кошти ОСОБА_5 не виплачені за життя.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 березня 2017 року шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області та Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області - утворено Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4

До складу спадщини входить нарахована доплата по перерахунку пенсії на виконання вказаних рішень Олевського районного суду Житомирської області у загальному розмірі 18 981,56 грн, як особі, яка проживала на території радіоактивного забруднення відповідно до статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з довідкою Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 червня 2017 року.

В добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити позивачу, як спадкоємцю ОСОБА_5 належні їй за життя кошти.

Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, установивши, що ОСОБА_5 здійснено перерахунок пенсії на підставі судових рішень, позивач, як спадкоємець в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на загальну суму 18 981,56 грн нарахованої, але не отриманої пенсії, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

З урахуванням усіх обставин справи у цій конкретній справі, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що не є підставою для відмови у задоволенні позову посилання представника відповідача на відсутність бюджетного фінансування, адже реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів і ґрунтується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», в якому ЄСПЛ не прийняв аргумент уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (рішення від 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00).

Доводи касаційної скарги про те, що Ємільчинському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області не були перераховані кошти з Державного бюджету на таку виплату позивачу, тому є підставою для відмови в задоволенні вимог позивача на отримання зазначених коштів, не заслуговують на увагу, оскільки вказані кошти нараховані відповідачем та відповідно до свідоцтва про право на спадщину увійшли до спадкової маси і стали власністю позивача, який має право на їх отримання у судовому порядку, в зв'язку з відмовою їх виплати добровільно.

Інші доводи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк