ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 року представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2- ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачів ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, а саме: на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,3000 га цільовим призначенням для ведення осг, розташованої на території Малоснітинської сільської ради; на земельну ділянку площею 3,2956 га цільовим призначенням для ведення тсв, розташованої на території Малоснітинської сільської ради; на земельну ділянку площею 0,0387 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,0621 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої на території Малоснітинської сільської ради СТ «Мальва», ділянка НОМЕР_3; на садовий будинок НОМЕР_3 в СТ «Мальва» на землях Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті батька є його доньки - ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також мати спадкоємця ОСОБА_5 мати спадкоємця ОСОБА_5 в передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь одної із позивачок - ОСОБА_1 Отже, позивачка ОСОБА_1 має право на 2/3 спадкового майна після смерті батька, а позивачка ОСОБА_2 на 1/3 його частину. В установлений законом строк позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право власності на вищевказане спадкове майно. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадковий садовий будинок нотаріусом позивачам відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця та відсутністю державної реєстрації права власності на цей будинок, оскільки за життя здійснене ним законне будівництво будинку не було належним чином зареєстроване в БТІ, а на даний час реєстрацію цього законного і несамочинного будівництва неможливо зробити у зв'язку із смертю власника. Враховуючи вищевикладене, у позивачів відсутні умови одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право власності на спадковий садовий будинок. Також представник позивачів зазначає, що ОСОБА_4, як член садового товариства «Мальва», розташованого на території Малоснітинської сільської ради, отримав в 1989 році земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва. На підставі типового проекту 4-кімнатного мансардного житлового будинку 346-2м-вар.1 головним архітектором було виготовлено план забудови садиби, будинок спадкодавцем було збудовано в 1990 році. 13.06.1997 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації., є такими, що набув в установленому законом порядку.

На підставі зазначеного, представник позивачів просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини та за ОСОБА_2 на 1/3 частину садового будинку НОМЕР_3 в садовому товаристві «Мальва» на землях Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

15 січня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивачів до суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав лист в якому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_4 /а.с.15/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, а саме: на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,3000 га цільовим призначенням для ведення осг, розташованої на території Малоснітинської сільської ради; на земельну ділянку площею 3,2956 га цільовим призначенням для ведення тсв, розташованої на території Малоснітинської сільської ради; на земельну ділянку площею 0,0387 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,0621 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої на території Малоснітинської сільської ради СТ «Мальва», ділянка НОМЕР_3; на садовий будинок НОМЕР_3 в СТ «Мальва» на землях Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області.

Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті батька ОСОБА_4 є його доньки - ОСОБА_1, ОСОБА_2 (позивачі), а також мати спадкоємця ОСОБА_5 Мати спадкоємця ОСОБА_5 в передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь одної із позивачок - ОСОБА_1

Отже, ОСОБА_1 має право на 2/3 спадкового майна після смерті батька, а ОСОБА_2 на 1/3 його частину.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2016 року спадкоємцями майна ОСОБА_4 є: на 2/3 його дочка ОСОБА_1, на 1/3 його дочка ОСОБА_2, спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 0,0621 га, яка розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, садівницьке товариство «Мальва», земельна ділянка НОМЕР_3, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5. Свідотво про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки видано ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки ще не видано /а.с.17/.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори дляотримання додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки садового будинку НОМЕР_3, що розташований в садовому товаристві «Мальва», що розташоване на землях Малоснітинської сільської ради Київської області, але у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Чернишовою О.А. було відмовлено з підстав, що ОСОБА_1 було представлено технічний паспорт на вказаний садовий будинок, в якому в графі його власником зазначено ОСОБА_4 та довідку КП ФМР «Фастівське БТІ» за даними якої вищевказаний садовий будинок НОМЕР_3 ні за ким не зареєстрований. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про вказаний садовий будинок та права на нього у реєстру відсутні. Правовстановлюючі документи на вказаний будинок представлені не були, оскільки померлий ОСОБА_4 їх не отримував, своє право власності на вказане майно не зареєстрував у встановленому законом порядку /а.с.24-26/.

Проте, позивачі позбавлені можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ, оскільки на даний час реєстрацію цього законного і несамочинного будівництва неможливо зробити у зв'язку із смертю власника - ОСОБА_4

Згідно довідки №1 від 06.02.2017 року садового товариства «Мальва» вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 являються членами садового товариства «Мальва», яке знаходиться на території Малоснітинської сільської ради і за ними закріплена ділянка НОМЕР_3 площею 0,0621 га, землі відведені згідно рішення від 18.04.1989 року №70 Київської області Ради народних депутатів /а.с.23/.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність садовий будинок НОМЕР_3 в садовому товаристві «Мальва» на землях Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, однак не встиг за життя здійснити державну реєстрацію будинку у відповідних органах.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тому набули право спадкування, але в зв'язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, немає можливості переоформити на своє ім'я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не існує

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1225, 1233 ЦК України та статтями 4, 10-12, 76-81, 197-200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1право власності на 2/3 частини та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2на 1/3 частину садового будинку НОМЕР_3 в садовому товаристві «Мальва» на землях Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська