ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/169/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 31000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2 і її представника Парубій Івана Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/14656/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року (ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складено 19 листопада 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_4 є їх спільною з відповідачем дитиною. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків в частині утримання дочки. ОСОБА_2 зазначає, що з 2017 року до моменту подачі даного позову вона витратила 20'715,92 грн. на купівлю канцтоварів, медикаментів, одягу, іграшок, оплату розвиваючих гуртків та відпочинок. Половину цих коштів повинен компенсувати відповідач, як батько дитини, котрий зобов'язаний брати рівну з матір'ю участь у додаткових витратах на дочку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено і стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 10'357,96 (десять тисяч триста п'ятдесят сім) грн. 96 коп. додаткових витрат на дитину. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково стягнувши з відповідача 1311,56 грн додаткових витрат на дитину.

Вказав, що позивачем не було доведено, що понесені нею витрати обумовлені особливими обставинами в житті дитини. Зокрема наявність здібностей у дитини до малювання і програмування, що зумовило необхідність розвитку таких здібностей шляхом додаткових навчань у відповідних школах. Таке навчання було одноосібним волевиявленням матері, а не обох батьків.

Зазначив, що не можуть бути віднесені до витрат особливого характеру витрати на придбання канцелярських товарів, одягу, проїзного квитка, вхідного квитка в дельфінарій, придбання іграшок та здійснення фотосесії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та до скасування не підлягає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Додатково пояснив, що на даний час на розгляді суду перебуває позов про збільшення розміру аліментів до 4500 грн.

ОСОБА_2 і її представник Парубій І.М., апеляційну скаргу заперечили і навели доводи аналогічні викладеним в відзиві на апеляційну скаргу. ОСОБА_2 пояснила, що встановлений судом розмір аліментів на утримання дитини є недостатнім для забезпечення належного рівня життя і розвитку дитини. Вона витрачає багато коштів на харчування, одяг та інше однак не має чеків на підтвердження вказаних обставин. Дочка відвідує додатково танцювальний гурток на конкурсі якого зайняла призове місце, та з англійської мови і на даний час нею готується позов про стягнення додаткових витрат за ці гуртки, також за продовження відвідування гуртків з малювання та ІТ програмування. Дочка навчається в четвертому класі і вивчає інформатику і в школі зараз проходить те, що вивчала раніше на гуртку, що полегшує їй навчання.

Зазначила, що вона повідомляла ОСОБА_1 про відвідування дочкою гуртків, однак він не погоджувався з цим.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає з ОСОБА_2

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.07.2017 року, ухваленим у цивільній справі № 607/13978/16-ц вирішено стягувати із відповідача в користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Станом на серпень 2018 року у відповідача відсутня заборгованість із сплати аліментів.

Згідно довідки про доходи, виданої ТзОВ "Росса" 21 серпня 2018 року за № 1-00000066, відповідач працює у даному підприємстві та його дохід з 16 лютого по 31 липня 2018 року становив 20'328,5 грн.

До додаткових витрат, що обумовлені особливими обставинами позивач віднесла:

витрати на лікування дитини і обстеження - 1108,12 грн;

придбання канцтоварів на загальну суму 329 грн.;

оплата навчання в художній школі "Пікассо" за період з грудня 2016 року по березень 2018 року - 3199 грн;

оплата навчання в ІТ-школі "КІДІТ" -5550 грн;

оплата перебування в таборі "КІДІТ" -1850 грн;

оплата перебування в розвиваючому таборі "КІДІТ" -2500 грн;

оплата фотосесії в літньому таборі ІТ-школи "КІДІТ" - 250 грн;

оплата перебування в таборі "Освіта для майбутнього" -1515 грн;

придбання дитині в період з грудня 2015 року по січень 2018 року одягу - 3061 грн;

оплата проїзного квитка на залізничне перевезення 214,3 грн;

оплата вхідного квитка в дельфінарій - 120 грн;

придбання самоката, іграшок - 1193,5 грн.

Під час розгляду справи апеляційним судом відповідачем визнаються додаткові витрати на лікування дитини і оплата перебування в таборі "Освіта для майбутнього" на суму 1311,56 грн.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Оскільки позивач зазначила про додаткові витрати, пов'язані з розвитком здібностей дитини то саме вона повинна надати відповідні докази.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції вірно виходив з того, що батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Однак колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутих додаткових витрат, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат змінити.

Що стосується витрат, які понесла позивач на придбання канцтоварів , відвідування різноманітних гуртків, відпочинок в літніх таборах, придбання одягу, відвідування дельфінарію, придбання проїзного квитка на море, придбання іграшок, самоката колегія суддів вважає, що вони не є додатковими витратами на утримання дітей, тому що ці витрати не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а частина їх (придбання одягу, канцтоварів) відноситься до витрат по утриманню дитини та входить до складової частини аліментів.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ці витрати є необхідними та викликаними особливими обставинами.

Так не надано будь-яких доказів стосовно того, що у ОСОБА_4 є особливі здібності у малюванні чи ІТ технологіях.

Таким чином доводи апеляційної скарги знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши суму стягнення додаткових витрат на дитину з 10357,95 грн до 1311,56 грн.

Згідно п.2 ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки з відповідача з врахуванням розміру позовних вимог стягнуто мінімальну суму судового збору то колегія суддів не вбачає правових підстав здійснювати перерозподіл судових витрат.

Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року змінити, зменшивши суму стягнення додаткових витрат на дитину з 10357,95 грн до 1311,56 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено в понеділок 18 лютого 2019 року.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді Б.О.Гірський

М.В.Ходоровський