Провадження № 2/750/2572/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

за участю сторін,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та просить стягнути з неї аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця, зазначивши, що з 2007 до 06.01.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З 23.06.2016 позивачу встановлена 2 група інвалідності загального захворювання. У зв`язку із цим він не працює, його дохід складається лише з пенсії по інвалідності, інших джерел доходів не має, сплачує аліменти на неповнолітню дитину. Позивач зазначає, що потребує лікування і матеріальної допомоги з боку відповідача.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 до 06.01.2017.

З 23.06.2016 позивачу встановлена 2 група інвалідності загального захворювання.

Як видно з матеріалів справи розмір пенсії позивача як інваліда II групи становить 1 564 грн., з 01.12.2019 - 1638 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили: працездатність, з 1 липня 2019 року - 1564 грн., з грудня - 1638 грн.

Отже, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, як втратили працездатність, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СУ України.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 90 СК України, дружина, чоловік взаємно зобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя.

Згідно частин 1-3 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач хоча і являється інвалідом 2 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому, як встановлено в судовому засіданні, відповідач надавати матеріальну допомогу колишньому чоловіку не має змоги, оскільки утримує себе, малолітнього сина, 2014 року народження, надає матеріальну допомогу своїй старшій дочці, яка продовжує навчання у Чернігівському університеті «Чернігівський колегіум», з 20.03.2019 працює оператором інформаційно-комунікативних мереж ТОВ «Мода з доставкою», відповідно до розрахункового листка за жовтень 2019 року відповідачу нараховано 4363 грн. 86 коп. заробітної плати (з них премія 990 грн.). Утримано з заробітної плати 2256 грн. 11 коп., тобто залишок грошових коштів склав 2107 грн. 75 коп., в той час як прожитковий мінімум лише на дитину складає 1699 грн.

Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 258-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 02.01.2020.

Суддя: