Провадження № 2/243/534/2019
Справа № 243/8628/17
УХВАЛА

28 січня 2019 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Словянського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Заява мотивована тим, що неприйняття такого заходу забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Спірна квартира вже двічі перепродана, що свідчить про недобросовісність її власників, а тому існує ризик того, що за час розгляду даної справи в суді, вказане майно може бути знов відчужене.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_3, яка померла, ОСОБА_5, була присутня у судовому засіданні.

Суд, дослідивши заяву та надані докази, приходить до переконання, що заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно із положеннями частини 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно із пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до розяснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму ВСС України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У своїй заяві, необхідність у вжитті такого засобу забезпечення позову як накладення арешту на спірне нерухоме майно, представник позивача обґрунтував тим, що неприйняття останнього, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Така його вимога ґрунтується на припущенні того, що спірне майно з урахуванням недобросовісності його власника може бути відчужене, у звязку із чим виконання рішення суду стане безперспективним.

Слід зазначити, що представник відповідача не вказує у своїй заяві, з чого випливають такі припущення, які саме дії власника квартири ОСОБА_6 з приводу спірного майна, могли викликати існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача також достатньо не обґрунтував необхідність накладення арешту на спірне майно.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка у справі ОСОБА_3 померла, а новим власником спірної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, який не є відповідачем у справі, та коло відповідачів на даний час залишається невстановленим, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню як така, що заявлена передчасно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали проголошений 31 січня 2019 року о 12 год. 45 хв.

Головуючий суддя О.В. Ільяшевич