Номер провадження: 22-ц/813/6380/19
Номер справи місцевого суду: 509/4177/14-ц
Головуючий у першій інстанції Курочка В.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новоградківської сільської ради Овідіопольського району про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалено рішення по вказаній справі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 18.06.2019 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подала до суду апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі наявне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 липня 2019 року вказані апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано строк у десять днів з дня отримання даної ухвали для звернення до Одеського апеляційного суду з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з вказівкою інших поважних підстав на поновлення строку, роз`яснено апелянту наслідки невиконання ухвали у передбачений законом строк.

На виконання вимог ухвали, у серпні 2019 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на оскарження рішення суду.

Ознайомившись з вказаною заявою, дослідивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Матеріалами справи встановлено, що апелянт ОСОБА_1 не була залучена до участі у розгляді справи судом першої інстанції.

Як зазначила апелянт в апеляційній скарзі, про існування оскаржуваного судового рішення вона дізналася 31.01.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Старченко Георгій Станіславович звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 509/4177/14-ц та видачу копії рішення по справі (а.с. 27-28).

Згідно розписки, що зроблена на вказаній заяві, представник ОСОБА_1 адвокат Старченко Г.С. ознайомився з матеріалами справи та отримав копії - 06.03.2019 року.

Оскільки, апелянт не оспорює повноваження адвоката Старченко Г.С. на ознайомлення та отримання копій по даній цивільній справі, суд апеляційної інстанції робить висновок, що вже 06.03.2019 року апелянт була ознайомлена з текстом оскаржуваного рішення.

В заяві, наданій суду на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 19 липня 2019 року, апелянт зазначає, що адвокат Старченко Г.С. представляє її інтересі в іншій цивільній справі. Ознайомившись з матеріалами справи № 509/4177/14-ц, адвокат Старченко Г.С. 12.03.2019 року повідомив апелянту обставини даної справи та запропонував знайти іншого представника для представництва її інтересів по цій справі, оскільки він не має змоги представляти інтересі ОСОБА_1 . по даній цивільній справі. Апелянт також зазначила, що вона не мала можливості знайти собі іншого представника, оскільки з 15.03.2019 року по 09.04.2019 року та з 06.05.2019 року по 17.05.2019 року хворіла її дитина. І лише наприкінці травня 2019 року вона отримала можливість для пошуку собі представника, однак, у зв`язку з браком грошей, ОСОБА_1 знайшла тільки юриста, який допоміг їй у написанні апеляційної скарги, представляти її інтереси він не може, оскільки не є адвокатом (а.с. 72).

До вказаної заяви апелянт надала довідку від 17.05.2019 року, яка видана КНП «Овідіопольський центр первинної МСД» Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини с. Новоградківка, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , 2009 року народження, не відвідував школу з 06.05.2019 року по 17.05.2019 року з приводу хвороби (а.с. 73).

Проте, дана довідка не може бути прийнята судом апеляційної інстанції як достатній та належний доказ поважності підстав пропуску апелянтом строку на оскарження рішення суду від 26.09.2014 року, оскільки апелянтом не доведено поважність підстав неподання до суду апеляційної скарги у період з 12.03.2019 року по 12.04.2019 року, тобто в той проміжок часу, в який згідно вимог ст. 354 ЦПК України ОСОБА_1 мала право звернутися до суду з апеляційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 вересня 2014 року, після того, як дізналась про його існування.

У зв`язку з чим суд вважає, що в заяві про поновлення процесуального строку скаржник не навела особливих та непереборних обставин, що перешкодили звернутися їй до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою з дотриманням процесуальних строків.

Однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України).

З приписів ст. 10 ЦПК України вбачається, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлює строк для звернення до Європейського суду з прав людини, а саме впродовж шести місяців від дати постановлення остаточного рішення на національному рівні. Таким чином, строк звернення до суду передбачені не лише національним законодавством України.

В своїй практиці Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Вирішуючи питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції має перевірити інші обставини, з якими може бути пов`язано пропуск такого строку, зокрема процесуальну добропорядність особи, яка подає апеляційну скаргу.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Таким чином, наслідки пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду без поважних причин, що передбачені національним законодавством України, не можуть розглядатися як перешкода з боку держави та судових органів у доступі до правосуддя (реалізації права на апеляційне оскарження).

Оскільки, наведені у заяві про поновлення строків обставини не надають підстав вважати пропуск строку на апеляційне оскарження таким, що відбувся з поважних причин і, як слідство, не надають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 вересня 2014 року слід відмовити.

Керуючись ст. 354, ч. 2 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новоградківської сільської ради Овідіопольського району про визнання права власності на майно.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе