Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Одеса

Справа № 521/22037/18

Провадження № 2/521/1759/19

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2

Відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

в с т а н о в и в:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 585/99 від 07 липня 1999 року, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,9 кв. м, житловою площею 29,5 кв. м, що був зареєстрований на Одеській Новій Біржі, укладений між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_4 і ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з іншої сторони, дійсним, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

Договір зареєстрували на Одеській Новій Біржі, реєстраційний № 585/99, але нотаріально його не посвідчили. На підставі даного договору за ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 08 липня 1999 року було зареєстровано право власності на придбаний об'єкт нерухомості в КП «ОМБТІ та РОН» під № 9 доп.п.-стр. 166 Р № 241.

На даний час позивач, її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрації.

Продавець та покупці виконали усі умови договору, відбувся повний розрахунок з продавцем, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вселилися в квартиру, сплачують комунальні послуги, виконують усі права та обов'язки власників. На теперішній час виникла необхідність у розпорядженні власністю та позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі.

Через канцелярію суду відповідач ОСОБА_3 подала заяву, за якою визнала позовні вимоги, підтвердила факт укладання 07 липня 1999 року договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів.

ОСОБА_3, з однієї сторони, ОСОБА_4 і ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 585/99 від 07 липня 1999 року, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що був зареєстрований на Одеській Новій Біржі.

Вищевказана квартира складається з 2-х кімнат загальною площею 48,9 кв. м, житловою площею 29,5 кв., та належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру в будинку ЖБК «Університет-4» за № 6793, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 25 січня 1999 р., зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 01 лютого 1999 року за № 241, стр. 23, кн. 28, К.

Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу № 585/99 від 07 липня 1999 року, укладений на Одеській Новій Біржі без наступного нотаріального посвідчення договору.

Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцем від покупців, підтверджується пунктом 6 умов зазначеного договору № 585/99, зареєстрованого на Одеській Новій Біржі, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужувану квартиру.

Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» і наданий суду, квартира продавцем передана покупцям, суд вважає, що до покупців перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачу, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідач, як власник майна, вправі була здійснювати її відчуження.

14 листопада 2000 року було укладено договір дарування нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2, діюча від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_5, прийняла в дар 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 8530.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1999 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст. ст. 47, 153 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 - 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстрована: АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09.03.1998 р.) про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір № 585/99 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, укладений 07 липня 1999 року на Одеській Новій Біржі, між ОСОБА_3, з однієї сторони, і ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, з другої сторони, - дійсним.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 18 лютого 2019 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.