ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8932/18Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/67/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романюк Х.Ю.

з участю позивачки ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/8932/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.10.2018 р., ухвалене в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Черніцькою І.М., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

19.07.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона з 12 вересня 1988 року по 01 вересня 2016 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_4, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.09.2016 року. За час перебування в шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народився син ОСОБА_6, який проживає разом із нею, а також є повнолітня дочка.

Позивачка вказала, що ОСОБА_4 проживає окремо та ухиляється від матеріального утримання неповнолітнього сина, не бере участі у додаткових витратах на розвиток дитини.

Тому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на підставі ч.2 ст. 191 СК України стягнути аліменти за минулий час за період з 01.09.2016 р. по 01.07.2017 р. у розмірі 50000 грн., зазначивши, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, хоч вона вживала заходи щодо їх отримання.

Крім того, позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 5109 грн. понесених додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, пов'язаними з розвитком здібностей дитини.

ОСОБА_4 подав письмові пояснення, указуючи, що не відмовляється від участі в утриманні сина та погоджується на стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, який буде забезпечувати потреби дитини.

Відповідач зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн щомісячно, оскільки на даний час не працює, доходів не має, на його утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_10, народжена в іншому шлюбі.

Також ОСОБА_4 зазначив, що вимоги про стягнення з нього аліментів за минулий час та додаткових витрат є необґрунтованими, оскільки він ніколи не ухилявся від надання матеріальної допомоги сину, купував йому одяг, необхідні речі, оплачував за відвідування музичної школи, секції плавання, комп'ютерних курсів, здійснив оплату за відпочинок та надавав кошти на щоденні потреби.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19.10.2018 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 2500 грн., починаючи стягнення з 19 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не з'ясовано розмір доходу відповідача, зокрема не встановлено загальну суму коштів, які надійшли на його банківські рахунки, оскільки саме ці суми свідчать про наявність у ОСОБА_4 доходу, який дає можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно. Також судом не встановлено розмір плати, яку відповідач отримує за здачу в оренду нежитлового приміщення, не враховано доводи про те, що спосіб життя відповідача вказує на наявність у нього значних доходів, які він приховує.

Крім того позивачка вказала, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час, не врахувавши її доводи про те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, хоч вона вживала заходи щодо їх отримання. Зокрема, ОСОБА_4 не виконав умови договору щодо забезпечення майнових інтересів дитини шляхом дарування частини нерухомого майна.

Також позивачка вказала, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на розвиток дитини, зазначивши, що подані нею докази щодо оплати за навчання сина у музичній школі, за заняття на комп'ютерних курсах, у секції з плавання, перебування в санаторії "Барвінок" є витратами, пов'язаними із особливими обставинами, які підлягають стягненню з відповідача.

20.12.2018 р. ОСОБА_4, в інтересах якого діє представник - адвокат ОСОБА_5, подав відзив на апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

21.01.2019 року позивачка подала апеляційному суду письмові пояснення, у яких проведено аналіз надходження та використання коштів на банківських картках відповідача. Зокрема ОСОБА_2 вказала, що за період з 1.09.2016 року по 16.07.2018 року середньомісячні надходження на картку відповідача в Приватбанку становили 38327,34 грн., отже ОСОБА_4 має фінансову можливість сплатити аліменти в розмірі 9581 грн., що становить 25% його доходу. Також позивачка зазначила, що відповідач часто виїжджає за кордон, отримує дохід від здачі в оренду приміщення, що свідчить про можливість сплати аліментів у заявленому розмірі.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд стягнув з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2500 грн. щомісячно. Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час, суд виходив з того, що відсутні докази ухилення ОСОБА_4 від їх сплати.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом установлено, що сторони з 24 вересня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2016 р.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Виділено ОСОБА_4 у приватну власність:

-будинок АДРЕСА_1;

-земельну ділянку площею 0,021 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану в АДРЕСА_1;

-однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 37,4 кв.м.;

-приміщення школи перукарського мистецтва з перукарським салоном, загальною площею 133,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3;

-легковий автомобіль «KIA GARNІVAL», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Виділено ОСОБА_2 у приватну власність:

- нежитлове приміщення площею 112,9 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_4;

- домоволодіння загальною площею 255 кв.м. по АДРЕСА_5;

- земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_5;

- земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування та будівництва житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_6;

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_7, загальною площею 147,0 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,0385 га., по АДРЕСА_7, кадастровий номер НОМЕР_6;

- земельну ділянку площею 0,025 га., по АДРЕСА_7, кадастровий номер НОМЕР_7;

- легковий автомобіль «SUBARU FORESTER», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4.

За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - повнолітня в даний час дочка ОСОБА_9 та неповнолітній син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю, що визнається відповідачем.

Судом установлено, що на утриманні у відповідача також перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_6, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перебування ОСОБА_4 у шлюбі з іншою жінкою.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів

Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Врахувавши вказані обставини та вимоги закону, суд стягнув з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 5000 грн. щомісячно, однак вважає їх безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 29.12.2016 р. припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що стверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків встановлено, що за період з 01.12.2017 року по 30.06.2017 року відомості про доходи ОСОБА_4 станом на 19.10.2017 року в центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відсутні.

У матеріалах справи наявні виписки з рахунків відповідача ОСОБА_4 в ПАТ КБ "Приват Банк" за період з 01.09.2016 р. по 17.07.2018 р., з яких вбачається інформація про здійснення відповідачем операцій щодо поповнення та зняття коштів на банківських картах. Зокрема прихід коштів на карті НОМЕР_8 становить 6445,82 грн.; на карті НОМЕР_9 прихід становить 31,90 грн.; на карті НОМЕР_10 прихід 621043,22 грн .(а. с. 135- 187). При визначенні розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 судом взято до уваги суми, які надходили та знімались ОСОБА_4 з його банківських карт, тому доводи з приводу неналежної перевірки судом указаних обставин є безпідставними.

Судом установлено розмір доходів позивачки ОСОБА_2, яка також разом із відповідачем надає матеріальне утримання дитині.

Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2016 рік, обсяг її доходів за звітний 2016 рік становить 932 020 гривень.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2017 рік, обсяг її доходів за звітний 2017 рік становить 975 324 гривень.

В апеляційному суді позивачка пояснила, що вона несе витрати на щоденні потреби сина, їжу, одяг, привозить і відвозить дитину в м. Тернопіль з АДРЕСА_6, де вони проживають. Вказала, що витрати на утримання сина ОСОБА_6 становлять 10000 грн. щомісячно.

Разом з тим, у справі відсутні докази щодо необхідності витрат для утримання дитини на вказану суму та збільшення розміру аліментів, які визначені рішенням суду.

Представник відповідача пояснив в апеляційному суді, що витрати на дитину не перевищують 5000 грн. в місяць, тобто в тих межах, які вказала позивачка у позовній заяві. Тому ОСОБА_4 погоджується сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. в місяць.

Як видно з дослідженої судом довідки управління культури і мистецтв Тернопільської міської ради №111 від 31 травня 2017 року, ОСОБА_6 навчається в музичній школі №1 ім. В. Барвінського. За навчальний 2015-2016 рік з вересня 2015 року по травень 2016 року надійшла батьківська плата від ОСОБА_2 в розмірі 1260 гривень (9 місяців по 140 грн.). За навчальний 2016-2017 рік з вересня 2016 року по травень 2017 року надійшла батьківська плата від ОСОБА_2 в розмірі 1530 грн. (9 місяців по 170 грн.). Судом установлено, що відповідач ОСОБА_4 здійснював оплату за навчання сина у музичній школі за листопад- грудень 2017 року, лютий - травень 2018 року, що визнала позивачка в суді першої інстанції.

Як вбачається з довідки від 13 липня 2017 року за №12, виданої ПП навчальний заклад «Гранд», ОСОБА_6 навчається на комп'ютерних курсах з жовтня 2016 року. Навчальна програма становить 24 місяці, щомісячна плата становить 300 грн.

Відповідно до довідки комунального закладу Тернопільської міської ради «Комплексно дитячо-юнацька спортивна школа №2» від 23 червня 2017 року ОСОБА_6 займається плаванням. Оплату за навчання в листопаді 2016 року, лютому 2017 року, березні 2017 року, квітні 2017 року, травні 2017 року вносила ОСОБА_2

Аналізуючи указані обставини, колегія суддів вважає, що суд повно та всебічно оцінив усі докази і дійшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на утримання сина ОСОБА_6 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, судом враховано працездатність відповідача та задовільний стан його здоров'я, наявність у власності рухомого та нерухомого майна, отримання доходу від здачі нежитлового приміщення, рух коштів по банківських рахунках відповідача. Також суд вірно врахував наявність у ОСОБА_4 малолітньої доньки ОСОБА_10.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд має прагнути не до зрівняння матеріального становища платника і одержувача аліментів, а також не до визначення суми утримання у пропорційному відношенні до доходу платника, а досягає тієї мети, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Оскільки позивачка не подала доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак не одержала їх у зв'язку з ухиленням ОСОБА_4 від їх сплати, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час. Що стосується договору про наміри від 17.02.2017 року, то із змісту цієї угоди не вбачається вчинення позивачкою заходів щодо отримання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати. Крім того, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 надавав кошти для дитини, зокрема здійснював оплату за навчання сина у музичній школі, купував необхідні речі, надавав кошти для відпочинку.

Безпідставними також є доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованої відмови судом у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей та оздоровлення дитини.

Участь батьків у додаткових витратах на дитину врегульовано ст. 185 СК України.

Зокрема, указаною нормою встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила позов.

Указаний висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р., № справи 501/5060/15-ц

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказала, що судом не враховано додаткових витрат, що були понесені нею на розвиток сина ОСОБА_6 - навчання у музичній школі, комп'ютерних курсах, участь у секції з плавання та перебування сина у санаторії "Барвінок".

Разом з тим, витрати на навчання у музичній школі, комп'ютерних курсах та відвідування секції з плавання, в силу вимог ч. 1 ст. 185 СК України, не є витратами, які викликані особливими обставинами, та охоплюються стягнутими із відповідача аліментами на утримання сина ОСОБА_6.

Також у матеріалах справи відсутні докази щодо потреби у лікуванні дитини в санаторії "Барвінок", на які ОСОБА_2 витратила 2680 грн.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.10.2018 р. - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.10.2018 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції складена 28 січня 2019 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи