Справа №: 671/1874/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю сторін та їхніх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, під час яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. В подальшому 30 березня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Судовим наказом від 06 грудня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її, позивачки, користь на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Син ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю І групи підгрупи "А" з діагнозом: дитячий церебральний параліч, нижній парапорез, недорозвиток мови, епілепсія, період медикаментозної ремісії. Позивачка вказує, що вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за сином внаслідок його хвороби. Крім того, їй необхідно оплачувати лікування та процедури для оздоровлення, які необхідні дитині в силу захворювання. Сукупний дохід її та сина, є недостатнім для матеріального утримання і значно меншим прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому вона потребує матеріальної допомоги на власне утримання як подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю. Зазначає, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, їздить на роботу за кордон, інших осіб, крім сина ОСОБА_3, на утриманні не має, тому просить суд стягувати з нього аліменти на її, позивачки, утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримує. У відповіді на відзив позивачка заперечує обставини надання відповідачем додаткових коштів на лікування сина та щодо утримання відповідачем своїх батьків.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують, просять суд відмовити в позові. Зазначають, що позивачка не довела обставин про те, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просять врахувати те, що відповідач офіційно не працевлаштований, а робота в Польщі є тимчасовою і зароблених коштів вистачає на його потреби та на оплату аліментів на утримання та лікування сина. На даний час відповідач проживає з батьками, які хворіють та потребують додаткових витрат на лікування. Матір та вітчим позивачки офіційно працюють в Польщі. Крім цього, позивачка отримує допомогу від держави на утримання сина.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За загальним правилом, передбаченим статтею 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв'язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Згідно з вимогами ст. ст. 77, 79, 80 СК України, утримання одному з подружжя за рішенням суду присуджується від дня подання позовної заяви, в грошовій формі та сплачуються щомісячно у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів визначається без урахування можливості одержання утримання від дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 30 березня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і вони є батьками дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою.

Позивачка не працює, оскільки опікується сином ОСОБА_3, який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду.

Потреба в такому догляді підтверджується характером захворювання (дитячий церебральний параліч, нижній парапорез, недорозвиток мови, епілепсія, період медикаментозної ремісії), медичною довідкою від 14.09.2018 року № 756 та висновком № 186 від 18.07.2016 року, складеним у відповідності до наказу МОЗ України "Про затвердження порядку видачі медичного висновку про дитину інваліда віком до 18 років" № 482 від 04.12.2001 р.

Відповідно до судового наказу від 06 грудня 2017 року, виданого Волочиським районним судом Хмельницької області, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки про доходи, виданої Волочиським управлінням головного управління ДФС у Хмельницькій області, відповідач за період з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року доходів не отримував. Згідно з даними трудової книжки НОМЕР_3, відповідач з 01.04.2015 року не працює.

Відповідно до відомостей, наданих головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.10.2018 року, відповідач з 01.01.2017 року здійснює періодичні виїзди за кордон.

Судом встановлено, що відповідач інших осіб на утриманні, крім сина ОСОБА_3, не має, він є працездатним, не працює, однак він не позбавлений можливості отримання систематичного чи разового доходу для надання допомоги на утримання дружини, яка опікується дитиною з інвалідністю.

Також встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач проживає разом з батьками: ОСОБА_6, 1961 року народження, інвалідом 3 групи, та ОСОБА_7, 1963 року народження, яка хворіє, що підтверджується довідкою від 29.10.2018 року № 448 про склад сім'ї відповідача, виданою Соломнянською сільською радою, актом обстеження умов проживання від 01.11.2018 року та медичними довідками, виданими КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги".

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав щодо права позивачки на отримання допомоги.

Під час судового розгляду відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про те, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу дружині, яка опікується дитиною з інвалідністю.

З врахуванням наведених вимог закону та встановлених обставин справи, суд на підставі наданих доказів вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею, починаючи утримання з 21.09.2018 року.

Суд не бере до уваги посилання відповідача про проживання з батьками та його доводи про те, що позивачка отримує допомогу від держави, а її матір та вітчим працюють в Республіці Польща, оскільки ними не спростовуються підстави надання допомоги позивачці та спроможність відповідача надавати утримання дружині у визначеному розмірі.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 81, 141, 223, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 75, 77, 79, 80, 88 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на її утримання, як того з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею, починаючи утримання з 21.09.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне рішення складено 30.01.2019 року.

Суддя: