Справа № 345/590/19
Провадження № 2/345/525/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви першого заступника керівника Калуської місцевої прокуратури - Павліва Р.І. в інтересах Калуської районної ради, Калуської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

Перший заступник керівника Калуської місцевої прокуратури - Павлів Р.І. звернувся до суду в інтересах Калуської районної ради, Калуської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням в якому просить стягнути з відповідача на користь держави кошти, витрачені КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, у розмірі 6360,10 грн.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи від 13.02.2019 року зазначений позов переданий на розгляд судді Онушканичу В.В.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Наведене кореспондується і з нормами визначеними в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04 листопада 1950 року, яка 17 липня 1997 року була ратифікована Україною та є джерелом права в Україні.

Так, відповідно до ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Суддя не може брати участі у розгляді справи, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою для самовідводу.

В положеннях "Бангалорських принципів поведінки судді" від 19.05.2006 р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, значиться, зокрема, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об'єктивного рішення у справі.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

У Рішенні Ради суддів України № 75 від 04.11.2016 р. роз'яснено, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах, або під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення способами врегулювання конфлікту інтересів є: розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід і самовідвід.

Відповідно до ст.ст. 185-187 ЦПК України після отримання цивільного позову суддя вправі прийняти ухвалу про залишення позову без руху, про повернення позовної заяви, про відмову у відкритті провадження чи про відкриття провадження.

Таким чином, до початку проведення першого судового засідання суддя уповноважений приймати важливі процесуальні рішення щодо поданого позову, проте, не має можливості розкрити учасникам справи інформацію про близьку особу судді, яка працює на підприємстві, яке є стороною в справі за даним позовом, з метою з'ясування чи нема з їхньої сторони сумнівів в його об'єктивності і чи не заявляють вони йому відвід.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, приходжу до висновку про неможливість розгляду мною даної справи з наступних підстав.

Дружина судді Онушканича В.В. - Онушканич Ірина Василівна тривалий час працює у КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» та займає єдину посаду юрисконсульта. Займаючи таку посаду, вона бере безпосередню участь в розгляді судових справ, де учасником справи є КПН «Калуська ЦРЛ». Виступає в ролі представника і підписує заяви по суті справи від імені КПН «Калуська ЦРЛ».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування неупередженості та об'єктивності здійснення правосуддя, забезпечення умов, за яких в учасників судового розгляду та в очах розумного спостерігача не виникало б будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

На підставі наведеного, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та керуючись ст.ст. 10, 36-40 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заявити самовідвід у цивільній справі № 345/590/19 (провадження: 2/345/525/19) за позовом першого заступника керівника Калуської місцевої прокуратури - Павлів Р.І. в інтересах Калуської районної ради, Калуської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Справу передати до відділу документального забезпечення цивільних та адміністративних справ Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області для повторного розподілу в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя