Справа № 760/3827/14 Головуючий в суді І інстанції Коробенко С.В.
Провадження № 06.115/824/277/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
УХВАЛА

14 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Дніпрозв'язок» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано наказ ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» № 13-к від 22.01.2014 «Про звільнення ОСОБА_3» з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним, поновлено ОСОБА_3 на роботі, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2014 по 02.04.2015 в розмірі 36 135 грн. 05 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У грудні 2018 року ОСОБА_3 подала до Київського апеляційного суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі та провести коригування виплат заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу відповідно до підвищення тарифних ставок у ПрАТ «Дніпрозв'язок».

Дослідивши зміст заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено підстави, з яких суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема у разі, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася із позовом, в якому зокрема просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (т.1, а.с.1). Тобто така вимога та обставини, які пов'язані із доводами позивачки в цій частині, розглядалися судами та перевірялися доказами, які були надані на момент ухвалення судового рішення про часткове задоволення її позову.

У свою чергу, ОСОБА_3 просить постановити додаткове рішення, посилаючись на докази, які не були надані під час розгляду справи по суті та фактично заявляє інші вимоги по суті спору, які мають розглядатися у іншому передбаченому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення необхідно відмовити, оскільки підстави, встановлені ст. 270 ЦК України для ухвалення такого рішення, відсутні.

Керуючись ст.ст. 5, 13, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про постановлення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: