Справа № 450/1383/18 Провадження № 2/450/296/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, яким просить визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, померлого 31 грудня 2013 року. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 березня 1992 року ОСОБА_5, який помер 31 грудня 2013 року склав заповіт на користь свого сина, позивача ОСОБА_3, щодо всього належного йому майна, що посвідчений 12.03.1992 року Винничківською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за №4. Після смерті батька залишилось спадкове майно: будинок № 33 в с. Дмитровичі Пустомитівського району Львівської області; земельна ділянка площею 0,4141 га, що розташована на території Винничинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :04:000:0055; земельна ділянка площею 0,6351 га, що розташована на території Винничинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :06:000:0056. Спадкова справа № 5/2014 відкрита 17.01.2014 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 за заявою другого сина померлого - відповідача ОСОБА_4. Стверджує, що лише 20.06.2015 року йому стало відомо про смерть батька з листа приватного нотаріуса ОСОБА_6 № 115/02-14 від 16.06.2015 року. Ні нотаріус, ні інші уповноважені на здійснення нотаріальних дій органи не повідомили про наявність заповіту, складеного батьком на його користь. Оскільки на той час він проживав в м.Одеса, то 25.06.2015 року уклав договір про надання юридичних послуг з ФОП ОСОБА_7 та склав довіреність на юриста Найду Ірену Андріївну з питань прийняття спадщини, визнання права власності та оформлення права власності на успадковане майно. 02.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області повторно видано за заявою представника Позивача, ОСОБА_8, свідоцтво про смерть ОСОБА_5 Наполягає, що йому стало відомо про існування заповіту на його користь, вже після спливу 6-місячного строку з дня смерті батька, тому у період з 17 січня по 30 червня 2014 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого не звертався з поважних причин - незнання про заповіт. Вирішуючи питання поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, просить суд врахувати, що він не проживав разом зі спадкодавцем за заповітом. Про існування заповіту батько йому не розповідав, а останній, хоч і є рідним сином померлого, але з ним майже не спілкувався, оскільки ще в малому віці разом з матірю переїхав жити до ОСОБА_2. Померлий до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в будинку №33 по вулиці б/н, с.Дмитровичі, Пустомитівського району, Львівської області. В обгрунтування своє позиції посилається на ст. 63 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час вчинення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Наголошує, що про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не знаючи про смерть батька, в порядку ст. 1223 ЦК України, він не міг дізнатись про заповіт раніше виходячи з самої природи заповіту. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є обєктивною та поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, згідно висловленої правової позиції Верховного Суду України № 6-1320цс17 від 23.08.2017 року та № 6-49цс17 від 06.09.2017 року.

Ухвалою від 31.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду.

Ухвалою суду від 31.05.2018 року відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

22.06.2018 через канцелярію суду подано відзив відповідача на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.08.2018 року частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано в приватного нотаріуса ОСОБА_6 належним чином завірену копію спадкової справи 5/2014, відкриту після смерті ОСОБА_5

Протокольною ухвалою від 03.10.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано з архіву Пустомитівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 450/1646/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

18.10.2018 року через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 27.11.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки підстави звернення з позовом до суду, який вирішений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.03.2016 року, що набрало законної сили, є відмінними від підстав позову, який розглядається судом в даний час.

Протокольною ухвалою від 27.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про огляд матеріалів цивільної справи №450/1646/15-ц та досліджено звукозапис судового засідання від 10.03.2016 року з 12.20 год. до 12.33 год.

В підготовчому судовому засідання представник позивача відмовився від клопотання про витребування копії спадкової справи, оскільки така наявна в цивільній справі №450/1646/15-ц та протокольною ухвалою суду від 27.11.2018 року таке клопотання задоволено.

Протокольною ухвалою суду від 27.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні мотивам, викладених у позовній заяві і відповіді на відзив. Просив позовні вимоги задоволити. Крім цього зазначив, що є три підстави для звернення до суду з позовом, а саме позивач не проживав разом із спадкодавцем за заповітом; нотаріус і органи місцевого самоврядування не вчинили дій щодо розшуку позивача через засоби масової інформації; про існування заповіту позивачу стало відомо після 6 місячного строку.

Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що незалежно від способу спадкування (чи за законом чи за заповітом), спадкоємець, який не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, повинен в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у відповідності до ст. ст.1268, 1269, 1270 ЦК України. Тобто, розрахунок настання шестимісячного строку для написання заяви про прийняття спадщини наступає для спадкоємця з моменту смерті спадкодавця, незалежно від того чи відбувається спадкування за законом чи за заповітом. Вказане додатково підтверджується позицією ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, шо викладена в п.2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де зазначено, що при вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини. Згідно абзацу 20 п.2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» нотаріуса не потрібно залучати до участі в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що саме дії нотаріуса унеможливили вчасне прийняття ним спадщини шляхом подачі заяви, що суперечать нормам матеріального права, оскільки закон не повязує прийняття спадщини з часом, коли особа довідалась про відкриття такої, а лише фактом смерті спадкодавця (часом її відкриття). Власне для цього, законодавцем і віднесено до повноважень суду визначення поважності причини пропуску строків звернення за спадщиною, яка відкрилась внаслідок смерті, оскільки в іншому випадку шестимісячний строк звернення рахувався б з часу, коли спадкоємець довідався про відкриття спадщини. Проте, законодавець такої можливості не дав, а Верховний суд України у постановах від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) зазначив, що за змістом ч.2 ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила цієї статті можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Характер роботи позивача не пов'язаний з відрядженнями, тривалих поїздок немає, стан здоровя нормальний, на стаціонарному лікуванні не перебував, а єдиною причиною пропуску строку на прийняття спадщини є незнання про смерть батька, тому обєктивних, непереборних, істотних труднощів, які б могли бути визнані судом поважними, у зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у позивача не було, відтак правові підстави для задоволення позову відсутні. Будь яких інших доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку позивач не надав, покликання позивача на незнання про існування заповіту та смерть батька не може покладатись в основу рішення суду. При цьому, главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів, що знайшло підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування". Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановивши відсутність обставин непереборної сили, що обєктивно перешкоджали прийняттю спадщини, суд відмовляє в задоволенні позову. Всі ці обставини вже були встановлені судовими рішеннями в справі № 450/1646/15-ц Пустомитівського районного суду Львівської області 23.03.2016 року, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.05.2016 року та постановою Верховного суду від 27.02.2018 року залишено без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків мас право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 31 грудня 2013 року, що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть серії І-СГ № 392898, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області 02 липня 2015 року.

12 березня 1992 року ОСОБА_5 склав заповіт,посвідчений 12.03.1992 року Винничківською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за №4, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право залишається позивачу.

До складу спадкового майна входить будинок № 33 в с. Дмитровичі Пустомитівського району Львівської області; земельна ділянка площею 0,4141 га, що розташована на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :04:000:0055; земельна ділянка площею 0,6351 га, що розташована на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :06:000:0056.

Відповідно до листа ГТУЮ у Львівській області № 23631/0/1-18/ від 29.10.2018 року, в звязку зі смертю приватного нотаріуса Пустомитівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, здійснюється передача справ до Львівського державного нотаріального архіву, в звязку з чим надання копії спадкової справи до завершення процедури передачі справ не являється можливим.

З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 450/1646/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій наявна копія спадкової справи № 5/2014, вбачається, що 17.01.2014 року з заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач ОСОБА_4, на підставі якої приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 було відкрито спадкову справу № 5/2014. Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_4 вказує про наявність іншого спадкоємця за законом ОСОБА_3.

Листом 115/02-14 від 16.06.2015 року, нотаріус ОСОБА_6 повідомила позивача ОСОБА_3 про відкриття спадщини після смерті його батька. При цьому, жодної згадки про підставу спадкування (заповіт чи закон) вказаний лист не містить.

Листом від 30.06.2015 року, зареєстрованого 03.07.2015 року за № 266/0214, представник позивача повідомив нотаріуса про те, що її довіритель, як спадкоємець за заповітом, пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин та має намір звертатись до суду за продовженням строку.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд, зокрема, встановлює: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В силу ч.1 ст. 179 ЦПК України, до предмету доказування в цій категорії справ, зокрема належить: факт відкриття спадщини (час та місце); коло спадкоємців ( в тому числі і тих, хто має право на обовязкову частку, їх черговість); спосіб спадкування (по закону чи по заповіту); спосіб прийняття спадщини спадкоємцями (за зверненням до нотаріальної контори для спадкоємців, що не проживали разом зі спадкодавцем чи за фактичним прийняттям спадкового майна особами, що проживали спільно зі спадкодавцем); час вчинення дії, спрямованої на прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом відкриття спадщини є день її смерті.

Незалежно від способу спадкування (чи за законом чи за заповітом), спадкоємець, який не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, повинен в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України. Тобто, розрахунок настання шестимісячного строку для написання заяви про прийняття спадщини наступає для спадкоємця з моменту смерті спадкодавця, незалежно від того чи відбувається спадкування за законом чи за заповітом.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Вказане додатково підтверджується позицією ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, шо викладена в п.2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де зазначено, що при вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини.

Таким чином, посилання позивача на ту обставину, що позивачу не було відомо про існування заповіту не може бути прийнято судом до уваги і спростовується заявою від 30.06.2015 року приватному нотаріусу ОСОБА_6, оскільки до цього листа інших згадок про існування заповіту не вбачається.

Крім цього, до матеріалів позовної заяви долучено копію заповіту, яка не містить жодних написів на звороті і аналогічна копія була долучена представником позивача до позовної заяви від 07.07.2015 року (а.с.6 в справі № 450/1646/15-ц,) а лише 28.10.2015 року долучено копію заповіту з написом на звороті про незмінність та не скасованість заповіту від 26.10.2015 року, що спростовує твердження позивача про те, що йому не було відомо про існування заповіту.

Твердження позивача, про те що саме дії нотаріуса унеможливили вчасне прийняття ним спадщини шляхом подачі заяви, суперечать нормам матеріального права, оскільки закон не повязує прийняття спадщини з часом, коли особа довідалась про відкриття такої, а лише фактом смерті спадкодавця (часом її відкриття). Крім цього, посилання позивача на ту обставину, що йому не було відомо про існування заповіту, не може бути прийнято судом до уваги ще і з тих підстав, що навіть при незнанні про існування заповіту, позивач повинен був подати заяву про спадкування за законом при наявності інформації про смерть спадкодавця, хоча і відсутність такої інформації не являється поважною причиною пропуску строку.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стороною позивача не надано суду доказів поважності причини, в звязку із чим останній не спілкувався із спадкодавцем за життя та не знав про його смерть.

Верховний суд України у постановах від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) зазначив, що за змістом ч.2 ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила цієї статті можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Враховуючи вищевикладене у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити за безпідставністю таких.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України в користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4840,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 4840,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання 65110, м.Одеса, вул.Балківська, будинок №22а, корпус №5, квартира №44, паспорт серії КМ 604297 виданий Хаджибеївським ВМ Суворівського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 30.05.2009 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання 81150, Львівська область, Пустомитівський район, с.Гончари, паспорт серії КА 557584 виданий Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 17.09.1997 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2019 року.

Суддя Мусієвський В.Є.