Справа № 201/2829/19
Провадження № 6-140/19
У Х В А Л А

іменем України

29 листопада 2019 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю представника відповідача Юхна К.О.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» про розподіл судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2019 року представник приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» Юхна К.О. звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат, в обґрунтування якої вказав, що 17 вересня 2019 року суддею винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» про визнання недійсним договору іпотеки, виключення з реєстру заборони на відчуження майна. 21.10.2019 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» отримав копію позову та копію ухвали від 17.09.2019 року. На виконання вимог суду 25.10.2019 року направлено відзив ТОВ «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» на позовну заяву, а також докази безпідставності позовних вимог. Так, 30.10.2019 року в судовому засіданні представнику ТОВ «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» стало відомо про подану позивачем заяву про залишення позову без розгляду, однак представником ТОВ «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» оголошено позицію що полягала в тому, що позов може бути залишено без розгляду за умови компенсації судових витрат на правничу допомогу. 30.10.2019 року суддею винесено ухвалу про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» про визнання недійсним договору іпотеки, виключення з реєстру заборони на відчуження майна без розгляду. В зв`язку з вищенаведеним та відповідно ч.5 ст.142 ЦПК України представник заявника просив з урахуванням договору №19/01 від 01.10.2019 року про надання професійної правничої допомоги, акту приймання-передачі юридичних послуг від 31.10.2019 року, рахунку №10П/2019 від 21.10.2019 року, платіжного доручення №011630 від 24.10.2019 року, фінансові чеки, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17500 грн.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав просив задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про час та день розгляду заяви повідомлялись належним, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань не надали.

Судом встановлено, що відповідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 30.10.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» про визнання недійсним договору іпотеки, виключення з реєстру заборони на відчуження майна залишено без розгляду. Окрім того питання про стягнення з позивача на користь відповідача ПрАТ «ФК ПФБ Кредит» судових витрат, які були понесені під час розгляду справи суд вважав не доведеними через те, що не було подано належних та допустимих доказів понесених витрат.

Отже, судове рішення по суті спору у вищевказаній справі не ухвалювалось.

Розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено нормою частини 5 ст. 142 ЦПК України, відповідно якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу, якою визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Правовий аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених відповідачем судових витрат останньому необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні роз`яснення містить пункт 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10.

У поданій заяві про стягнення судових витрат не наведено обґрунтувань щодо зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правими чи будь яких неправомірних дій з його боку та такі матеріалами справи не встановлено, крім того в акті приймання-передачі юридичних послуг складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПФБ Кредит» та адвокатом Юхно К.О. від 31.10.2019 року дії з метою захисту прав та інтересів, що були вчинені протягом жовтня 2019 року вартість послуг є значно завищеними відповідно до кількості годин витраченого часу, платіжне доручення № OІІ630 від 24 жовтня 2019 року не подано в оригіналі, а поданий аркуш із текстом платіжного доручення не може вважатись офіційним документом або ж його належним чином завіреною копією, оскільки не містить підпису працівника банку.

З урахуванням вищевикладеного заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст. 142 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» про визнання недійсним договору іпотеки, виключення з реєстру заборони на відчуження майна відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.В.Кравченко