Провадження №2/225/269/2019
Справа №225/7717/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, що спричинило каліцтво або інше ушкодження здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, що спричинило каліцтво або інше ушкодження здоровя до ДП «Торецьквугілля».

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 19.05.2003 року він працював на ВП «шахта «Центральна» в якості забійника підземного 6 р. з повним робочим днем на підземній роботі, з 17.04.2012 року в якості забійника 6 р. на відбійному молотку підземний з повним робочим днем на підземній роботі, 12.12.2013 року був переведений на посаду гірничого робітника 2р. підземний з повним робочим днем на підземній роботі, 19.10.2010 року був переведений на посаду стовбурового 3 р. підземний з повним робочим днем на підземній роботі, 24.07.2018 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію за віком.

16.10.2012 року перебуваючи на роботі у ДП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» (попередня назва «ім. Ф.Є.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля») отримав трудове каліцтво, страховий випадок був зареєстрований шахтою актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) №35 від 19.10.2012 року, факт отримання каліцтва - відкритий осколковий перелом обох кісток с/з н/з лівої гомілки, розслілідуваний актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 19.10.2012р..

Обласним центром медико соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ йому встановлено 40% втрати працездатності у звязку з вказаною травмою та визнано інвалідом ІІІ групи по трудовому каліцтву.

Актом розслідування нещасного випадку (н-5) встановлено, що причиною нещасного випадку послужило обвалення породи з покрівлі вироблення.

Після отримання інвалідності він відчуває фізичні та моральні страждання, які виражаються в порушенні його ритму та укладу життя, порушено нормальні життєві звязки і відносини з родичами. Отримане каліцтво позбавило його можливості займатися улюбленою справою. Враховуючи глибину, тяжкість і тривалість моральних страждань, значне погіршення якості життя, моральну шкоду завдану умовами виробництва, він оцінює у 30000 грн.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити частково в розмірі, зазначеному у відзиві на позовну заяву. У відзиві представник відповідача вказав, що позов визнає частково у розмірі 12000 грн., посилаючись на те, що за аналізом судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, спричиненої умовами виробництва, під час виконання трудових обовязків, розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК відшкодування 300 грн. за 1 % втрати працездатності. Крім того зазначає, що занадто великі суми відшкодування можуть привести до зупинки виробництва і вивільнення працівників, що спричинить масове безробіття.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно до ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладені на сторін справи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва, що спричинило каліцтво або інше ушкодження здоровя до ДП "Торецьквугілля".

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 19.05.2003 року він працював на ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» в якості забійника підземного 6 р. з повним робочим днем на підземній роботі, з 17.04.2012 року в якості забійника 6 р. на відбійному молотку підземний з повним робочим днем на підземній роботі, 12.12.2013 року був переведений на посаду гірничого робітника 2р. підземний з повним робочим днем на підземній роботі, 19.10.2010 року був переведений на посаду стовбурового 3 р. підземний з повним робочим днем на підземній роботі, 24.07.2018 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію за віком. (а.с.5-6).

16 жовтня 2012 року о 10 годині 45 хвилин під час виконання трудових обовязків з позивачем стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а саме під час виїмці вугілля відбулося обрушення породи з кровлі видобутку, яка вдарила ОСОБА_1 по лівій голені, про що було складено акт розслідування нещасного випадку, затверджений директором ВП «шахта імені ОСОБА_2» ДП «Дзержинськвугілля» та акт № 35 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений директором ВП «шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля» (на час нещасного випадку ВП "шахта ім. Ф.Е. Дзержинського" ДП "Дзержинськвугілля") 19.10.2012 року. (а.с. 8-11)

12.12.2017 року за результатами огляду, проведеного комісією Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорська Донецької області позивачу встановлено повторно 40% з 01.12.2017 року до 01.01.2020 року втрати професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом, третя група інвалідності. (а.с.7).

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення втрати професійної працездатності висновком МСЕК з 12.12.2017 року.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Спірним по справі є розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням.

Згідно частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв'язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов'язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов'язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що отримання ОСОБА_1 інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім'ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд враховує вину відповідача у виникненні у позивача трудового каліцтва та відповідні ускладнення для здоровя позивача, ступінь втрати професійної працездатності, глибину і тривалість моральних і фізичних страждань позивача, необхідність проводити медикаментозне лікування і підтримувати стан здоровя на оптимально можливому рівні, докладати додаткові зусилля для організації свого життя. При цьому, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн., який позивач визначає у позові є завищеним.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошової компенсації суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Отже, з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 20000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.2 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір з урахуванням граничного мінімального розміру встановлено законом в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 141, 263 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, що спричинило каліцтво або інше ушкодження здоровя, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», місцезнаходження якого: м. Торецьк, вул. Дружби, 19, код ЄДРПОУ 33839013, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого: 85200, Донецька область, м. Торецька, смт. Північне, вул..Київська, буд.39, РНОКПП НОМЕР_1 відшкодування моральної шкоди, завданої умовами праці на виробництві, що спричинили каліцтво в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», місцезнаходження якого: м.Торецьк, вул. Дружби, 19, , на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: