Справа 688/623/19
№ 2-н/688/33/19
Ухвала

про залишення заяви без руху

19 лютого 2019 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк О.Г., перевіривши відповідність заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 30 жовтня 2014 року, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання цієї заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та про стягнення додаткового відсотка до аліментів на періодичне лікування дітей.

Заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вказані обставини не дають суду можливості визначитись, в якому саме розмірі заявник хоче отримувати аліменти і потребують уточнення заяви про видачу судового наказу.

Крім того, ОСОБА_1 в заяві про видачу судового наказу заявила вимогу про стягнення з відповідача додаткового відсотку до аліментів на періодичне лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вачається, що вони розглядаються за правилами різних проваджень, а саме: позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткового відсотку до аліментів на періодичне лікування, що розглядаються в порядку позовного провадження, а вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів розглядаються в порядку наказного провадження. Не може бути обєднано в одне провадження справа позовного провадження і справа наказного провадження.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, заявниці необхідно усунути недоліки та конкретизувати свої вимоги, інакше заява відповідно до ст. 185 ЦПК України буде вважатись не поданою та повернутою заявнику.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 185 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 залишити без руху і надати заявниці строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути вищевказані недоліки.

Повідомити заявницю про необхідність виправити зазначені недоліки заяви, а саме: подати до суду заяву про видачу судового наказу у новій редакції з чітким викладенням змісту заявлених вимог про стягнення аліментів.

Роз?яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: