Справа № 645/7360/18
Провадження № 2/645/647/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітньої дитини , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 листопада 2011 року Дзержинським державної відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 825, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя сторін не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між подружжям припинені, з січня 2018 року спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Оскільки подальше спільне життя, як подружжя є неможливим, збереження шлюбу суперечить, як її інтересам так і інтересам неповнолітньої дитини, тому просила розірвати шлюб. Разом з тим спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає разом з позивачем. Оскільки щомісячно необхідно оплачувати витрати на дитини, витрачати кошти на розвиток, навчання, оздоровлення, харчування та одяг, а заробітної плати позивача не вистачає на можливість повністю забезпечувати, позивач просить стягнути на утримання їх спільною з відповідачем дитиною аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Окрім того просить залишити неповнолітнього сина ОСОБА_4 проживати разом з нею.

У судове засідання позивач, не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Однак надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Погорєлова» - без змін.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини не заперечує, просить суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 825 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 173291 від 05.11.2011 року).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1- ВЛ № 281261 від 08 травня 2012 року). Батьками дитини відповідно до свідоцтва про народження записані сторони по справі, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, бо це суперечить її інтересам та інтересам дитини,відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав.

Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання, що після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін- «Погорєлова».

Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що сторони на день звернення позивача до суду шлюбних відносин не підтримують. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає, а позивач не має достатніх коштів, щоби утримувати спільну малолітню дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Оскільки позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно, а відповідач не заперечував щодо задоволення позовних вимог в цій частині, то суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини саме в такому розмірі.

Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 111, 112, 114, 141, 150, 151, 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 200, 206, 247, 258-259, 268, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3, та ОСОБА_2, зареєстрований 05 листопада 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 825.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Погорєлова» без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання малолітньої дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (тисяча пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 06.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місячного платежу, допустити до негайного виконання.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою : м.Харків, вул. Краснодарська буд.171-Ж. кв.40.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, судові витрати у розмірі 1409 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави судові витрати у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2019 року.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5. кв.40;

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_7;

Суддя Фрунзенського районного суду С. О. Іващенко