Провадження №22-ц/812/213/19
ПОСТАНОВА
Іменем України
14 лютого 2019 року м. Миколаїв
справа № 473/3529/18
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Базовкіної Т.М., Данилової О.О.,
із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ,на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 29 листопада 2018 року під головуванням судді Лузан Л.В. у приміщенні цього суду, повний текст якого складений 07 грудня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач зазначав, що в період з 22 листопада 1987 року по 26 грудня 2017 року проходив службу у Збройних силах СРСР та Збройних силах України, загальна вислуга років становить 29 років 11 місяців.

Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 рішенням житлової комісії № 10 від 09 листопада 2004 року позивача разом з членами його сім`ї було поставлено на квартирний облік в загальну чергу з 07 вересня 2004 року.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 85 від 03 січня 2018 року внесено зміни щодо складу сім`ї (з чотирьох осіб на одну особу) до облікової справи прапорщика ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Повітряних Сил Збройних Сил України від 27 грудня 2017 року № 43 -РС ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 201 від 01.09.2017 року його виключено із списків особового складу частини.
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 року його знято з квартирного обліку осіб (загальної та першочергової черги), що потребують поліпшення житлових умов.
На думку позивача, таке рішення суперечить вимогам закону Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порушує гарантоване державою право на отримання житла.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконним рішення житлової комісії та командування військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 91 від 16 липня 2018 року про зняття його з квартирного обліку у зв`язку із закінченням контракту та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його в квартирній черзі військової частини НОМЕР_1 з часу подання ним рапорту про постановку на квартирний облік.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 91 від 16 липня 2018 року, в частині зняття ОСОБА_1 з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, визнано незаконним та скасовано. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, з 09 листопада 2014 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1409грн.60коп. судових витрат.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на помилковість висновків суду щодо наявності підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, просила скасувати рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 22 листопада 1987 року проходив військову службу в Збройних Силах.

З матеріалів облікової справи ОСОБА_1 вбачається, що під час проходження позивачем військової служби, відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (протокол № 10 від 09.11.2004 року ) позивача складом сім`ї з чотирьох осіб було з 7 вересня 2004 року постановлено на облік військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в загальну чергу (а.с. 9). В подальшому, в зв`язку з розірванням шлюбу позивача були внесені зміни до його облікової справи щодо складу сім`ї (протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 03 січня 2018 року за № 85) (а.с. 20).

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Повітряних Сил Збройних Сил України від 26.12.2017 року за № 43-РС позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту). В цей же день наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 за № 268 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини (а.с. 40, 41).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом № 91 від 16.07.2018 року ОСОБА_1 знято з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в зв`язку з звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту) (а.с. 43).

Положеннями ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Судом встановлено, що за час проходження позивачем військової служби житлом він не був забезпечений, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення йому також не надавалась.

Також судом першої інстанції встановлено, і таке не заперечувалось відповідачем, що при постановленні позивача на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, порушення житловою комісією військової частини вимог закону та нормативних актів не було допущено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 ЖК України, п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, у випадках: припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, дія вказаної правової норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас. Визначальним є саме звільнення в запас.

Аналогічні приписи містив пункт 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, в редакції затвердженої наказом Міністерства оборони України від 03.02.1995 року № 20 (чинної на час постановлення позивача на облік), та пункт 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1081 від 03.08.2006 року.

Положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони № 737 від 30.11.2011 року (далі Інструкція) (яка була чинної на час прийняття спірного рішення та діяла до 16 жовтня 2018 року) встановлений, зокрема, порядок обліку військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗС України) та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у ЗС України.
Пунктом 2.1. Інструкції передбачено, що облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у квартирно-експлуатаційних органах, військових частинах та гарнізонах. Узагальнені списки осіб, що перебувають на обліку, всіх військових частин знаходяться у ГКЕУ ЗС України.
Згідно пункту 2.16. Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Пунктом 2.18. Інструкції передбачені підстави, за яких військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби), а саме:
поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;
отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;
переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;
звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;
подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;
звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);
обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;
в інших випадках, передбачених законодавством.
Між тим, існування вищевказаних підстав для зняття з обліку позивача судом не було встановлено.

За такого, суд першої інстанції правильно не погодився із доводами відповідача про те, що звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас в зв`язку з закінченням строку контракту не передбачає залишення його на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки не є підставою, зазначеної у пункту 2.16 цього розділу.
Отже, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам, та правильно врахував, що ані приписи частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ані положення пунктів 2.16, 2.18. Інструкції не пов`язує залишення військовослужбовця, звільненого з військової служби, на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас. А тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зняття позивача з відповідного обліку є незаконним, в звязку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, не можуть бути прийняті до уваги.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання апеляційної скарги на те, що, на їх думку, за змістом положень ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 2.16. Інструкції звільнені зі служби військовослужбовці знімаються з квартирного обліку військової частини незалежно від вислуги років окрім випадку коли держава не може використовувати військовослужбовця у Збройних Силах України, оскільки такі доводи апелянта пов`язані із помилковим тлумаченням законодавства.

До того ж відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.
Таким чином, постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.М. Базовкіна

О.О. Данилова

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2019 року