Справа № 473/3067/19
РІШЕННЯ

іменем України

"04" вересня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 03 березня 2000 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала в останнього житловий будинок АДРЕСА_1 .

В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» за №29, разом з тим покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Нотаріально договір сторони не посвідчували.

Проте всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.

Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (сторона договору, а саме продавець - ОСОБА_2 помер, право власності зареєстровано за позивачкою), що перешкоджає останній належним чином оформити документи на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування зазначеного будинку, а тому остання просила суд визнати договір дійсним в судовому порядку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, проте від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі учасників судового процесу, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов висновку про можливість застосування передбачених ст..ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому, судом встановлено, що 04 березня 2000 року позичка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» за №29.

Покупець зареєструвала право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього, проте повністю виконали взяті на себе зобов`язання.

Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (сторона договору, а саме продавець - ОСОБА_2 помер, право власності зареєстровано за позивачкою), що перешкоджає позивачці належним чином оформити документи на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування вказаного будинку.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 04 березня 2000 року на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №29, за яким ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Вуїв О.В.