Справа № 215/434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Азаренко К.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

СУТЬ СПОРУ:

Стислий виклад позиції позивача.

25.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «ПівнГЗК», яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 146 055 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності та 3900 грн. судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги.

Вказує, що він пропрацював протягом 12 років 7 місяців на ОСОБА_4 за спеціальністю: монтер колії на відвалах, помічник машиніста екскаватора на відвалах, машиніст екскаватора на відвалах, які характеризуються перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У серпні 2018 року йому були встановлені професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної та локальної вібрації з церебрально-переферичним ангісодистонічним синдромом в поєднанні з попереково-крижовою радикулонейропатією (L5, S1), з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями хребта, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ першого ступеню), остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ступеню). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниження слуху). Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 25.09.2018, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, аерозолю переважено фібро генної дії та шуму. За висновком МСЕК від 20.11.2018 позивачу встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності первинно безстроково. У звязку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ОСОБА_4 146 055 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити, посилаючись на заперечення від 14.02.2019 та просить суд розглядати справу за її відсутністю.

Стислий виклад заперечень відповідача.

14.02.2019 представник відповідача ОСОБА_4 «ПівнГЗК» ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, тому позивач ОСОБА_1 свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового звязку між шкодою здоровю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 10-30 год. 19.02.2019.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 в проміжок часу з 02.02.2006 по вересень 2018 працював за спеціальностями: монтер колії на відвалах, помічник машиніста екскаватора на відвалах, машиніст екскаватора на відвалах на ОСОБА_4 «ПівнГЗК», загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача складає понад 30 років, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 21-23).

22.08.2018 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено наявність у позивача професійних захворювань: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної та локальної вібрації з церебрально-переферичним ангісодистонічним синдромом в поєднанні з попереково-крижовою радикулонейропатією (L5, S1), з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями хребта, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ першого ступеню), остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого ступеню). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниження слуху), що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25.09.2018, виписками із медичної карти та епікризів (а.с. 4-7,10-11,12-20).

Відповідно до п. п. 16, 17, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2018 року, причиною професійного захворювання позивача є робота понад 30 років на підприємстві відповідача, з них протягом 14 років 3 місяців в умовах впливу на організм шкідливого фактору, показники якого перевищували гранично допустимий рівень, а саме: пил з вмістом кремію діоксину від 10 до 70 % в концентрації 5,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативи на 5дБ (106 дБ при ГДР 101 дБ згідно ДНС 3.3.6.039-99), шум, еквівалентний рівень звуку перевищує гранично допустимий на 3 дбА (83 дбА при ГДР 80 дбА згідно ДСН 3.3.6.037-99), які виникли в результаті порушення керівництвом ОСОБА_4 «ПівнГЗК» приписів ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (а.с. 4-7).

Висновком МСЕК від 20.11.2018 позивачу встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності з 05.11.2018 безстроково з них 50 % вібраційна хвороба, 10% ХОЗЛ, 5% туг.,за висновком якого він потребує санаторно-курортного лікування, (а.с. 8-9).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2018 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання ОСОБА_1 послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме 14 роки 3 місяці в умовах важкості праці внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничі факторів виробничого середовища та трудового процесу на ОСОБА_4 «ПівнГЗК», що також підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умовами праці (а.с.27-33). Виробничими факторами, що спричинили захворювання шкідливі, напружені умови праці у ОСОБА_4 «ПівнГЗК», а саме умови праці монтера колії на відвалах, помічника машиніста екскаватора на відвалах, машиніста екскаватора на відвалах на ОСОБА_4 «ПівнГЗК», відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за параметрами вібрації, до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за концентрацією пилу, до 3 класу 1 ступеню шкідливості за параметрами шуму. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п. 18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Згідно роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Так, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів понад 14 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третя група інвалідності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши розяснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 60 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною.

При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку.

Доводи представника відповідача щодо добровільного вибору позивачем умов праці, обєктивний характер шкідливості умов його праці, суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору.

Згідно із довором про надання правової допомоги №42/18, укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 адвокат зобовязався надати наступні види правової допомоги клієнту: надання усної усної консультації, правовий аналіз наданих замовником документів для складання позовної заяви, копіювання документів для складання позовної заяви, формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі, вивчення судової практики суду, складання процесуальних документів (а.с.34).

У акті передання-прийому наданих юридичних послуг від 29 грудня 2018 року наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг (а.с. 38).

Згідно касового ордеру № 42 від 29 грудня 2018 року позивачем було сплачено 3900 грн. за договором про надання правничої допомоги (а.с. 36).

Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3900 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 19 лютого 2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, вул. Бірюзова, 11/17.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, Тернівський район.

СУДДЯ: