Справа № 164/449/18 Головуючий у 1 інстанції: Токарська І.С.
Провадження № 22-ц/802/119/19 Категорія: 18 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Карпук А.К.

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «ЕкономКомфорт» про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтовував тим, що 11 лютого 2017 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТзОВ) «ЕкономКомфорт» були укладені договори про надання послуг за № 06221, № 06224, № 06225, 06222/17 з додатками № 1 та № 2, за умовами яких виконавець (відповідач в даній справі) за згодою іншої сторони - учасника (позивача) зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного у додатку №1 до договору, а саме: отримання у позику 150 тис. грн. по кожному договору.

За умовами договору № 06222 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання за плату скласти з урахуванням побажань замовника договір та інші необхідні документи щодо його участі у програмі «Комфорт» з дотриманням вимог чинного законодавства, а також здійснити інші дії: копіювати та сканувати представлені замовником матеріали та документацію, перевіряти достовірність наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими, незабороненими чинним законодавством України, джерелами та інформаційними базами даних та інше.

На виконання умов вказаних договорів позивач сплатив відповідачу по кожній квитанції по 14850 грн., а всього - 44540,00 грн., а також в період з 01 березня 2017 року по 12 липня 2017 року перерахував товариству чистих платежів на суму 4165,65 грн.

За умовами договорів за № 06221, № 06224, № 06225/17 ТзОВ «ЕкономКомфорт» зобов'язувалось вчинити від його імені юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики, визначені додатком №1 до договорів № 6221/17, № 06224/17, № 06225/17, у тому числі: включити замовника до складу програми «Комфорт»; присвоїти та повідомити замовнику персональний код у програмі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснювати весь необхідний обсяг документообігу та листування щодо участі замовника у програмі; здійснювати необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики; представляти інтереси замовника в будь-яких державних, судових та інших органах, у підприємствах будь-якої форми власності, а також в органах виконавчої служби з питань, пов'язаних з виконанням даного договору; подавати в інтересах замовника заяви (у тому числі позов), клопотання та інші необхідні звернення, пов'язані з виконанням даного договору; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього, тощо.

Позивач також зазначав, що відповідач займається діяльністю по наданню позик (кредитів) шляхом адміністрування коштів учасників груп. Чинним законодавством заборонено надавати такі послуги.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив ці договори визнати недійсними та стягнути з відповідача в його користь сплачені за вказаними договорами грошові кошти в розмірі 48715,00 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення його позову з підстав невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у його відсутності.

Апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання укладених між позивачем та відповідачем договорів немає.

Проте, такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи убачається, що 11 лютого 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ТзОВ «ЕкономКомфорт» були укладені договори № 06221, № 06224, № 06225, № 06222/17, згідно з умовами яких відповідач взяв на себе зобов'язання за плату вчинити дії по копіюванню документів, перевірку достовірності інформації, складання договору щодо участі у програмі «Комфорт» та надання інформаційних, консультаційних, роз'яснювальних і довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі ОСОБА_2 у програмі (а.с.10, 13, 16, 20).

Відповідно до п. 2.1. цих договорів сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг становить 14 850 грн.

Того ж дня між позивачем та відповідачем укладено договори № 06221/17, № 06224/17, № 06225/17, відповідно до умов яких відповідач за згодою позивача зобов'язався вчинити за плату та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на надання коштів у позику, визначеного у додатку № 1 до цих договорів, у тому числі: включити замовника до складу програми «Комфорт», присвоїти та повідомити замовнику персональний код у програмі, організовувати та проводити розподіли свідоцтв, здійснювати весь необхідний об'єм документообігу та листування щодо участі замовника у програмі, здійснювати необхідні юридичні дії та провести оформлення необхідних юридичних документів щодо надання замовнику позики, а також надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені договором та додатками до нього (а.с.11, 14, 17).

Пунктом 1.3. укладених договорів передбачено, що замовник доручив виконавцю використання суми своїх чистих платежів для формування фонду програми та його розподілу, а також для надання відповідних сум у позику згідно умов програми.

Відповідно до додатку №1 до договорів № 06221/17, № 06222/17, № 06224/17, № 06225/17 відповідач взяв на себе зобов'язання надати позивачу 150 000 грн. позики, які останній зобов'язався повернути відповідачу шляхом здійснення 180 платежів в розмірі по 833,33 грн.

Позивач на виконання умов укладених договорів сплатив відповідачу 44550,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.42-44), а також за період з 01 квітня 2017 року по 12 липня 2017 року на рахунок товариства перерахував 4165,65 грн. чистих платежів (а.с.37-41). Однак, позивач на виконання умов укладених договорів, позику у відповідача не отримав.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

ОСОБА_2 просив суд визнати зазначені договори недійсними з тих підстав, що його ввели в оману і, крім того, умови договору є несправедливими.

Стаття 230 ЦК України передбачає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі-Закон) містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини 5 цієї норми Закону у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір.

У разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним в цілому.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи цю норму Закону, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності таких ознак: по-перше умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини1 статті 3, частина 3 статті 509 ЦК України); по-друге - умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє - умови договору завдають шкоди споживачеві.

З врахуванням зазначених вимог закону та того, що позивач на виконання умов укладених договорів перерахував товариству грошові кошти, але товариство не надало йому позику, колегія суддів вважає, що умови укладених між позивачем і відповідачем договорів слід кваліфікувати як несправедливі.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 9 Закону України від 01 червня 2000 року №1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст. 34 Закону №2664-ІІІ діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2664-ІІІ під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З врахуванням того, що умовами договорів передбачено надати позивачу позику, що за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів/послуг у групах, оскільки послуги, які є предметом договорів, здійснюються шляхом формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників отримання відповідної суми у позику із проведенням розподілу права на отримання позики відповідно до визначеної процедури, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що така діяльність ТзОВ «ЕкономКомфорт» містить ознаки фінансової послуги, тому вона підлягає ліцензуванню.

Таким чином, із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи і порушення норм матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів задовольнити.

Визнати недійсними договори за № 06221, № 06224, № 06225, № 06222/17 із додатками № 1 та № 2, укладені 11 лютого 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт».

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» в користь позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 48715,65 грн., з яких: 44550,00 грн. - кошти, сплачені за надані послуги, 4165, 65 грн. - чисті платежі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» в користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 2245,54 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді