Номер провадження: 22-ц/813/305/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Калараша А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ковальського Володимира Євгеновича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, повернення майна у власність, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, виселення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4, громадянин Німеччини, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, повернення права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, виселення, в якому просить визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 лютого 2016 року, зареєстроване в реєстрі за №282, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, видане на ім'я ОСОБА_8 на квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.; скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., за ОСОБА_8, проведену на підставі недійсного Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2016 року, зареєстроване в реєстрі за №282, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №726, посвідчений 25 березня 2016 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В.; застосувати наслідки недійсності правочину - скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., за ОСОБА_2, проведену на підставі недійсного Договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №726, посвідченого 25 березня 2016 р. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В.; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., та повернути у власність громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 права власності на квартиру під АДРЕСА_1; усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування та розпорядження його майном - квартирою під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., шляхом виселення ОСОБА_2 разом з усіма проживаючими з нею особами з квартири під АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення суду, яким вказати про те, що дане рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач мотивував вимоги тим, що він набув право власності на ізольовану квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., у тому числі житловою площею 36,8 кв.м. на підставі Договору дарування, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 16 лютого 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3189, який був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 15 березня 2002 року, номер запису 488 в книзі 430-80. 26 лютого 2016 р. на ім'я ОСОБА_8 видане Свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 282, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, згідно якого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняла в спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м. після смерті ОСОБА_4, 1965 р.н., який помер 18 серпня 2015 р., спадкова справа №7/2016. У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_8 є дружиною позивача. При цьому, позивач ніколи не перебував у шлюбі з ОСОБА_8 25.03.2016 року спірну квартиру придбала ОСОБА_2 згідно Договору купівлі-продажу №726 від 25.03.2016 р., посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. Позивач вказує, що зазначені правочини є недійсними, порушують право власності позивача на його майно.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, повернення права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, виселення - задоволено частково.

Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 лютого 2016 року, зареєстроване в реєстрі за №282, посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, видане на ім'я ОСОБА_8 на квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №726, посвідчений 25 березня 2016 р. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В.

Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., та повернуто у власність громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 квартиру під АДРЕСА_1.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування та розпорядження майном - квартирою під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири під АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 130 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Встановлено порядок виконання рішення суду, відповідно до якого:

- скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., за ОСОБА_8, проведену на підставі недійсного Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2016 року, зареєстроване в реєстрі за №282, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9;

- скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., за ОСОБА_2, проведену на підставі недійсного Договору купівлі- продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №726, посвідченого 25 березня 2016 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В.;

- зареєстровано за громадянином Федеративної Республіки Німеччина - ОСОБА_4 право власності на квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Ковальський Володимир Євгенович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2018 року в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Тобто, рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині рішення суду не оскаржується і в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, визнаючи недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 лютого 2016 року, видане на ім'я ОСОБА_8 на квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 36,8 кв. м.; визнаючи недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 36,8 кв. м., укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, витребуючи з володіння ОСОБА_2 на користь громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв. м., житловою площею 36,8 кв. м., та повертаючи у власність громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 спірну квартиру та усуваючи йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вказаною квартирою, встановлюючи порядок виконання судового рішення шляхом скасування реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_8 та за ОСОБА_2, яка придбала її за договором купівлі-продажу у ОСОБА_8, та зобов'язанням зареєструвати право власності на квартиру за ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира вибула з власності позивача ОСОБА_4 незаконно та поза його волею, у порушення ч.3 ст.203 ЦК України.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на законодавстві.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 16.02.2002 року ОСОБА_4 набув право власності на ізольовану квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., у тому числі житловою площею 36,8 кв.м. на підставі Договору дарування зі ОСОБА_13, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 16 лютого 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №3189, який був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 15 березня 2002 року, номер запису 488 в книзі 430-80. Оригінал даного договору зберігається у ОСОБА_4 та надавався для огляду відповідачеві;

- ОСОБА_13 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 27 березня 1973 року, серія НОМЕР_1, оригінал якого зберігається у ОСОБА_4 та був наданий для огляду;

- 26.02.2016 року на ім'я ОСОБА_8 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 282, згідно якого ОСОБА_8 прийняла в спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 63,7 кв.м., після смерті ОСОБА_4, 1965 року народження, який помер 18 серпня 2015 року, спадкова справа №7/2016. У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_8 є дружиною позивача.

Дане Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на підставі Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_2, актовий запис 5876, місце реєстрації Перший Приморський відділ реєстрації цивільного стану Одеського міського управління юстиції та Свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, серії НОМЕР_3, актовий запис 809, місце реєстрації Перший Приморський відділ реєстрації цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що вбачається з копії матеріалів спадкової справи №7/2016 майна померлого ОСОБА_4;

- у відповіді Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 4938/47-25 від 29.07.2017 року на адвокатській запит № 5-07/17 від 21.07.2017 року зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про державну реєстрацію смерті на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та шлюбу на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, під час перевірки бланків свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 та про шлюб серії НОМЕР_3 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, було виявлено декілька свідоцтв про смерть та шлюб з ідентичними серіями свідоцтв та їх номерами, але відомості про громадян, місце реєстрації, державні органи, що видавали свідоцтва та дати видачі свідоцтв - не співпадають із даними, зазначеними в ксерокопіях свідоцтв, які додавались до адвокатського запиту: ОСОБА_4 та ОСОБА_8;

- факт того, що ОСОБА_4 живий підтверджується, зокрема, відповідним свідоцтвом, посвідченим Приватним нотаріусом ОМНО Писаренко Є.С. від 15.03.2018 року, зареєстровано в реєстрі за №763, з якого вбачається, що ОСОБА_4, громадянин Федеративної Республіки Німеччина, ІНФОРМАЦІЯ_3, є живим;

- окрім того, ОСОБА_4 особисто з'являвся в судові засідання, надавав суду оригінал паспорту громадянина Федеративної Республіки Німеччина, копія якого разом з перекладом на українську мову міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що ОСОБА_4 народжений ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_4 ніколи не укладав шлюб з ОСОБА_8, а Свідоцтво про шлюб між ними та Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 - не видавались, актових записів про це не існує;

- свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 282, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, на ім'я ОСОБА_8 отримане шахрайським шляхом на підставі не існуючих, підроблених документів;

- щодо факту шахрайства, відповідно до Витягу з ЄРДР від 30.05.2017 року Портофранківським ВП Приморського відділу поліції в м. Одесі відкрите кримінальне провадження за ч.4 ст. 190 КК України, №0001468;

- 25.03.2016 року ОСОБА_8 передала право власності на спірну квартиру ОСОБА_2, яка придбала зазначену квартиру згідно Договору купівлі-продажу №726 від 25.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В.

Вірно встановивши вказані обставини та визначившись з нормами законодавства, які регулюють відносини, що склалися між сторонами суд першої інстанції з посиланням на ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 330, 388 ЦК України, обґрунтовано зазначив, що спірна квартира вибула з власності позивача ОСОБА_4 незаконно та поза його волею, у порушення ч.3 ст.203 ЦК України і ОСОБА_4 наразі позбавлений реальної можливості здійснювати повноваження власника щодо спірної квартири з огляду на те, що квартира знаходиться у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_2.

Тому, районний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 про:

- визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2016 року, виданого на ім'я ОСОБА_8 на квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.;

- про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_2, яка придбала цю квартиру за договором купівлі-продажу у ОСОБА_8

- про усунення позивачу перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення набувача ОСОБА_2 з спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції достовірно не встановив, що позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_4, якому на підставі Договору дарування від 16.02.2002 року ОСОБА_13 подарувала спірну квартиру є однією і тією самою особою є неспроможними, оскільки даруватель ОСОБА_13 є матір'ю ОСОБА_4, а присутній в залі судового засідання в апеляційному суді ОСОБА_15, особа якого була встановлена на вимогу представника позивача адвоката Гаврилюк Ю.І. - батьком позивача. Встановлення особи ОСОБА_15 судом апеляційної інстанції здійснені в присутності відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Ковальського В.Є., які відповідних заперечень з цього приводу не заявили.

Доводи апеляційної скарги про те, що до участі у справі не залучено ОСОБА_8, яка є стороною оскаржуваного правочину: Договору купівлі-продажу від 25.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 не можуть бути взятими до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2014 року відносно ОСОБА_8 було вчинено злочин у формі грабежу, внаслідок чого було викрадено її паспорт та ідентифікаційний код. За даним фактом Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було відкрито кримінальне провадження 0004528. В подальшому викрадений у ОСОБА_8 паспорт був використаний невстановленою особою для протиправного заволодіння квартирою позивача та відчуження її ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що витребувавши майно у ОСОБА_2, суд першої інстанції тим самим вийшов за межі заявлених позовних вимог є неспроможними, оскільки не узгоджуються з матеріалами справи та зі змістом заявленого позову, відповідно до якого вбачається, що позивач, посилаючись на протиправність та незаконність вибуття спірної квартири з його володіння, без його волевиявлення, згоди та без його відома, просив витребувати квартиру з чужого незаконного володіння у набувача ОСОБА_2

Сам по собі факт недоведення недобросовісності набуття ОСОБА_2 квартири позивача, внаслідок чого ОСОБА_2 вважається добросовісним набувачем, в даному випадку не спростовує правильності висновку районного суду щодо наявності підстав для витребування майна на користь позивача з посиланням на те, що спірна квартира вибула з власності позивача протиправно, без його згоди на це та без його відома.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом принципу змагальності через відмову у задоволенні клопотання про виклик до суду і допит в якості свідків нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_16 не можуть бути взятими до уваги, оскільки апелянт не довів яким чином це впливає на правильність встановлення судом обставин справи та висновків, покладених судом в основу оскаржуваного рішення та не зазначив, яка саме інформація має була бути отримана від нотаріусів, що спростувала би висновки районного суду.

Правильне по суті рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ковальського Володимира Євгеновича - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.02.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш