Номер провадження: 22-ц/813/782/19
Номер справи місцевого суду: 522/7791/15-ц
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний" на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року (одноособово суддя Чернявська Л.М.) у цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний" на постанову державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожного М.І. від 14.06.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу, боржник ОСОБА_3,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

20.07.2017 року публічне акціонерне товариство «Банк Фамільний» (далі-Банк) звернулось зі скаргою про скасування постанови державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожного М.І. від 14.06.2017 року (далі-держвиконавець ВДВС) про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП № 52270121 та зобов'язання держвиконавця ВДВС поновити виконавче провадження.

Скаргу обґрунтовано наступним.

Приморським районним судом м. Одеси 03.06.2016 року видано виконавчий лист по справі № 522/7791/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості в розмірі 15826,85 грн. 14.06.2016 року держвиконавцем ВДВС прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 52270121 з тих підстав, що в результаті вжитих держвиконавцем ВДВС заходів неможливо з?ясувати місцезнаходження боржника, а також встановити майно, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, через що виконати вимоги виконавчого документа без безпосередньої участі боржника не є можливим.

Посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушення ст.ст.10, ч. 1 ст.18, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» і має бути скасована судом, а виконавче провадження поновленим, Банк просив скаргу задовольнити.

Представник Банка, держвиконавцець ВДВС і боржник не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 року у задоволені скарги Банка відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник Банка просить ухвалу суду від 19.06.2018 року скасувати і постановити нове судове рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає: права Банка були порушені внаслідок винесення постанови про повернення виконавчого документа; судове рішення є обов'язковим до виконання і виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд; суд не взяв до уваги жодного доводу Банка; боржник ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг пенсійного віку, а тому держвиконавець ВДВС повинен був надіслати запит до пенсійної установи для з'ясування питання про те, чи отримує боржник пенсію; з довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник є власником нерухомого майна, однак довідку взагалі проігноровано; держвиконавець, у порушення Закону України «Про виконавче провадження», не перевіряв майновий стан боржника з періодичністю у кожні 2 тижні щодо виявлення рахунків і кожні 3 місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна; якщо б держвиконавець дотримався вимог закону щодо періодичності перевірки майнового стану боржника, відповіді з пенсійного фонду, реєстру прав власності і сервісного центру були б датовані не 2015 роком, а 2017 роком, як того вимагає Закону України «Про виконавче провадження»; суд обмежився лише неактуальною, на його думку, інформацією і не перевірив періодичність направлення держвиконавцем ВДВС запитів до реєструючих органів; за час перебування виконавчого листа на виконанні держвиконавець ВДВС жодного разу не повідомляв стягувача про проведення виконавчих дій, зокрема щодо виявлення та вилучення ліквідного майна, на яке можливо стягнення за місцем реєстрації та проживання боржника; з постанови про повернення виконавчого листа також не вбачається, що держвиконавець звертався до суду з приводу прийняття ухвали про розшук боржника.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Держвиконавець ВДВС і боржник не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Приморським районним судом м. Одеси 03.06.2016 року видано виконавчий лист по справі № 522/7791/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості в розмірі 15826,85 грн.

14.06.2016 року держвиконавцем ВДВС прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52270121 з тих підстав, що в результаті вжитих держвиконавцем ВДВС заходів неможливо з?ясувати місцезнаходження боржника, а також встановити майно, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, через що виконати вимоги виконавчого документа без безпосередньої участі боржника не представляється можливим (а.с.4).

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, зокрема не витребувані й не досліджені матеріали виконавчого провадження № 52270121.

Зокрема, суд першої інстанції не перевірив доводи Банка шляхом дослідження матеріалів ВП № 52270121 стосовно того, що: боржник ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг пенсійного віку і тому держвиконавець ВДВС повинен був надіслати запит до пенсійної установи для з'ясування питання про те, чи отримує боржник пенсію; з довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що боржник є власником нерухомого майна, однак держвиконавець, у порушення Закону України «Про виконавче провадження» не перевіряв майновий стан боржника з періодичністю у кожні 2 тижні щодо виявлення рахунків і кожні 3 місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна; держвиконавець не дотримався вимог закону щодо періодичності перевірки майнового стану боржника, у тому числі станом на 2017 рік, як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження»; за час перебування виконавчого листа на виконанні держвиконавець ВДВС жодного разу не повідомляв Банк про проведення виконавчих дій, у тому числі щодо виявлення та вилучення ліквідного майна, на яке можливе стягнення за місцем реєстрації та проживання боржника; постанова про повернення виконавчого листа не зазначає, що неможливо з?ясувати місцезнаходження боржника і держвиконавець звертався до суду з приводу прийняття судом ухвали про розшук боржника.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні скарги виходив з того, що Банк не надав доказів того, що держвиконавцем ВДВС не вживались передбачені законом заходи примусового виконання рішення, зокрема щодо перевірки отримання пенсії боржником та реєстрації за боржником права власності на квартиру, щодо арешту та оголошення розшуку транспортних засобів, які належать боржнику. Суд також зазначив, що наявний в матеріалах справи витяг про реєстрацію за боржником права власності на квартиру датований 03.03.2015 роком не може вважатись доказом, який містить актуальну інформацію про наявність у боржника нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, при цьому, оскаржувана постанова не позбавляє стягувача повторно пред'явити виконавчий документ до виконання (а.с.28,29).

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Висновок суду про те, що держвиконавець ВДВС вживав передбачені законом заходи для примусового виконання рішення ґрунтуються лише на 2/х письмових доказах: копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 14.06.2017 року (а.с.4) і копії інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.03.2015 року (а.с.7).

Суд першої інстанції не витребував і не дослідив матеріали виконавчого провадження №52270124.

Доводи Банка про порушення держвиконавцем ВДВС норм ст. 10, ч.1 ст. 18, ч.ч. 1,2,3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом дослідження матеріалів виконавчого права, судом першої інстанції належним чином не перевірені.

Наведене свідчить про неповне з'ясування обставини справи, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права та прийняття необґрунтованої ухвали.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про вчинені дії державним виконавцем у ВП№52270124, які стали підставою для прийняття держвиконавцем ВДВС постанови від 14.06.2017 року.

Представник Банка, держвиконавець ВДВС і боржник у засідання колегії суддів 14.02.2019 року не з'явились. На спростування доводів апеляційної скарги, держвиконавець ВДВС відзив, пояснення, заперечення, належні та допустимі докази не надав.

Зважаючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, що унеможливлює прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення по суті за скарги Банка на постанову держвиконавця ВДВС від 14.06.2017 року, матеріали цивільної справи підлягають поверненню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ч.1 п.п.1,3,4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, чим порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованої ухвали, ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.1,3,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів Одеського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний" - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року- скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 18.02.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков