Справа № 304/1601/18
Провадження № 2/304/71/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1601/18 за позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його бабуся ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами АДРЕСА_1. ОСОБА_2 ще за життя склала заповіт, яким все своє майно, заповіла йому. Оскільки він фактом спільного проживання із спадкодавцем прийняв спадщину, однак нотаріусом у оформленні такої йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити.

У підготовче судове засідання ОСОБА_1 та його представник - адвокат Микульця Н.І. не з'явилися, однак остання подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат.

Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача в підготовче судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла бабуся позивача ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а. с. 5, 6-9, 31).

Також встановлено, що згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 884 від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була головою домогосподарства АДРЕСА_1 (до упорядкування поштової адреси на підставі рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 174 від 22 листопада 2018 року - АДРЕСА_1 (а. с. 11, 30).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_2 на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що за Законом матиме право, заповіла своєму онукові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить заповіт від 14 серпня 2012 року, посвідчений секретарем Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 144 (а. с. 10).

Згідно довідок виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також онуки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 12, 44).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54662216 від 03 січня 2019 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 1036/01-13 від 29 грудня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, відсутня (а. с. 37, 38-39).

Разом з цим, згідно повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 173/01-16 від 07 листопада 2018 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, відсутній (а. с. 19). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 155510540 від 08 лютого 2019 року відомості щодо права власності та інших речових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 також відсутні (а. с. 43). Крім цього, відомості щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок відсутні в архівах РКП «Бюро технічної інвентаризації», що підтверджується повідомленням Перечинської міської ради Закарпатської області № М-45/02-10 від 07 лютого 2019 року (а. с. 42).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, не встановлено (а. с. 12, 37, 38-39, 44), тому позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № від 22 листопада 2018 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 1 525,31 грн. судового збору (а. с. 1).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з поданої представником позивача заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ОСОБА_1 судових витрат, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 331, 1216-1218, 1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Перечинської міської ради Закарпатської області (89200 Закарпатська область м.Перечин, пл. Народна, № 16; код в ) про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.