Справа №557/948/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача адвоката ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, вказуючи, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_6, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча працює та має заробіток.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

В судовому засіданні позивач та представник підтримали позовні вимоги та просять їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що його довіритель згідний сплачувати аліменти в розмірі, наближеному до 50 % прожиткового мінімуму на дитину в твердій грошовій сумі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дочку: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина сторін проживає з позивачем.

Стаття 180 СК України вказує, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, що зазначено в ч.2 ст.181 СК України. Будь-які письмові договори про сплату аліментів сторони не укладали.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2019 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 грн.

Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків з 1 січня 2019 року необхідно на її утримання надавати не менше 813 грн. 50 коп.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України.

У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивач не має постійного доходу. А тому, їй важко одній утримувати дитину. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, інших аліментних зобовязань не має, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від отримуваних ним доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь державни понесені нею судові витрати по справі.

Керуючись ст.180-184, 192 СК України, ст.81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одна четверта) частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса с.Жорнівка, вул. Київська, 6, Корецький район, Рівненської області, ІПН НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 11 лютого 2019 року.

Суддя Д.В. Пацко