Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа №554/10394/16-ц

провадження № 61-34285св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури,

відповідачі: виконавчий комітет Шевченківської (Октябрської) районної у м. Полтаві ради, Шевченківська (Октябрська) районна у місті Полтаві рада, ОСОБА_4,

треті особи: Полтавська міська рада, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року в складі суддів: Пікуля В. П., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури (далі -прокурор) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у місті Полтаві ради, ОСОБА_4, треті особи: Полтавська міська рада, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання та скасування рішення про надання у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити дії з повернення земельної ділянки.

В обгрунтування позову зазначав, що на підставі постанови прокурора від 23 квітня 2013 року в Полтавській міській раді проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, за результатами якої проведеної перевірки виявлено порушення вимог земельного законодавства, а саме відчуження рішеннями Октябрської районної у м. Полтаві ради та виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради земель парку «Перемога» у м. Полтаві, який є об'єктом природно-заповідного фонду та пам'яткою місцевого значення садово-паркового мистецтва.

Рішеннями виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 11 травня 2010 року та від 10 серпня 2010 року, рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради від 20 травня 2010 року та від 16 вересня 2010 року частину земельної ділянки парку «Перемога» площею 1000 кв. м (далі - земельна ділянка) передано у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а 04 жовтня 2010 року їй видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номеру НОМЕР_1.

Незаконність передачі у власність ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки встановлено вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року про визнання винним завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища у Полтавській області, який погодив ОСОБА_4 відведення земельної ділянки.

Посилаючись на незаконність передачі ОСОБА_4 спірної земельної ділянки на підставі вказаних рішень Октябрської районної у м. Полтаві ради, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, прокурор просив їх скасувати, визнати недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, виданий ОСОБА_4 04 жовтня 2010 року, зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку, площею 1000 кв. м до земель запасу Полтавської міської ради та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2017 року в задоволенні позову Першого заступника керівникаПолтавської місцевої прокуратури відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради перейменовано на виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради) від 11 травня 2010 року № 201 про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 10 серпня 2010 року № 354 про затвердження ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі складу земель житлової та громадської забудови міста для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано незаконним та скасовано рішення Октябрської районної у місті Полтаві ради (перейменовано на Шевченківську районну у місті Полтаві раду) від 20 травня 2010 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 11 травня 2010 року №201, яким надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки.

Визнано незаконним та скасовано рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради від 16 вересня 2010 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10 серпня 2010 року №354, яким затверджено ОСОБА_4 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі складу земель житлової та громадської забудови міста для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2010 року.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути до земель запасу Полтавської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1.

Стягнуто з виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у місті Полтаві ради, ОСОБА_4 на користь прокуратури Полтавської області понесені судові витрати за подачу позовної заяви по 3 252, 34 грн та за подачу апеляційної скарги по 3577, 57 грн з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що передача органами місцевого самоврядування у власність відповідачу спірної земельної ділянки, що є частиною земель парку «Перемога», який є об'єктом природно-заповідного фонду - парку пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення, проведена з порушенням норм земельного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Октябрського районного суду м. Полтави зазначену справу.

25 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла зазначена справа.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного судута розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року зазначену справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду є необґрунтоване та незаконне, оскільки воно ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції не врахував, що прокурор звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, не з'ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заперечення/ відзив на касаційну скаргу

22 та 29 листопада 2017 року від Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Касаційна скарга не підлягає задоволенню за безпідставністю.

06 грудня 2017 року від Шевченківської районної у м. Полтаві ради та виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли пояснення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури в зв'язку з їх необґрунтованістю. Суд апеляційної інстанції не застосував положення статті 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки прокурор в позовній заяві не зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та який суб'єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави або ж що такий суб'єкт владних повноважень відсутній.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, щорішенням виконавчого комітету Полтавської обласної ради депутатів трудящих від 24 грудня 1970 року № 555 затверджено та взято під охорону пам'ятки природи місцевого значення згідно з додатком, до якого включено і парк «Перемога» у м. Полтава.

Рішенням Полтавської обласної ради від 22 листопада 1984 року № 453 «Про межі територій і об'єктів природно-заповідного фонду області згідно класифікації» парк «Перемога» віднесено до парку пам'ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення, який розташований на земельній ділянці площею 30,9 га.

27 травня 2001 року Дирекцією міського парку культури та відпочинку взято на себе охоронне зобов'язання по забезпеченню режиму охорони та збереження вказаного об'єкту природно-заповідного фонду, що розташований на земельній ділянці площею 30,9 га.

11 травня 2010 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 201 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, яка є частиною парку «Перемога» у м. Полтаві.

20 травня 2010 року рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради «Про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради» затверджено рішення від 11 травня 2010 року № 201 «Про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок».

10 серпня 2010 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 354 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення садівництва» погоджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку.

16 вересня 2010 року рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради «Про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради» затверджено рішення райвиконкому від 10 серпня 2010 року № 354 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення садівництва».

04 жовтня 2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10 серпня 2010 року за № 354 ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно з висновком комісійної судової земельно-технічної експертизи від 29 вересня 2014 року земельна ділянка розташована в межах парку пам'ятки садово-паркового мистецтва «Парк «Перемога», цільове призначення земельної ділянки не змінювалося. Розроблені проекти землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 та технічна документація на земельну ділянку не відповідають вимогам чинного законодавства.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час звернення прокурора з позовом передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному випадкузвернення до суду прокурор у позовній заяві повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 687/379/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 911/360/17.

Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, не перевірили відповідність позовних вимог положенням статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а подана позовна заява Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури не містить зазначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суб'єкт владних повноважень, який не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави або що такий суб'єкт владних повноважень відсутній.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат В. І. Крат

В. П. Курило