У Х В А Л А

28 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Зими І.Є.

за участю секретаря Борис У.Я.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про визнання рішення незаконними, скасування постанов та про видачу виконавчих листів, -

в с т а н о в и в :

28.12.18р. скаржник ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду зі скаргою, в якій просить поновити пропущений строк для звернення до суду; визнати незаконними рішення державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 від 29.03.2018 року, скасувати постанови державного виконавця Ожиївського P.O. про повернення виконавчих документів стягувачеві від 29.03.2018р. у виконавчому провадженні №49863665, № 49863491, № 49863387, №49863614; скасувати постанови державного виконавця Ожиївського P.O. про повернення виконавчих документів стягувачеві від 02.04.2018р. у виконавчому провадженні №49863778, № 49863833; видати виконавчі листи у цивільній справі № 466/1074/10 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2010 року у справі № 466/2147/14-ц задоволено позов ПАТ «Фідобанк» про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно в користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість в сумі 798 491,00 грн.

26.10.2015р. рішенням Апеляційного суду Львівської області змінено рішення Шевченківського райсуду від 20.08.2010р., в частині стягуваної суми пені та визначення порядку стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат (копія додається). На виконання даного судового рішення, 01.12.2015р. Шевченківським райсудом м. Львова було видано виконавчі листи, які звернуто до виконання 18.01.2015 р. 23.02.2016р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС було відкрито виконавчі провадження № 49863833, №49863665, №49863491, № 49863614, № 49863778 та № 49863387. Однак 22.12.2018 року з автоматизованої системи виконавчих проваджень скаржнику стало відомо про винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю у боржників майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З даними постановами скаржник не погоджується і вважає, що строк для подання скарги до суду підлягає поновленню, а дії державного виконавця Шевченківського ВДВС є протиправними, державний виконавець не в повному обсязі скористався своїми правами, для належного виконання рішення суду № 466/2147/14-ц, не з'ясував місце перебування та проживання самого боржника, а також не встановив місце знаходження рухомого та нерухомого майна, чи наявність майна та коштів яке належить боржнику від інших осіб, або перебуває в інших осіб, чим саме порушив право стягувача. Відтак скаржник вважає, що станом на 29.03.2018р. у державного виконавця були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник скаржника ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, зіславшись на обставини та факти, викладені у поданій скарзі. Просить таку задовольнити.

Від Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області 11.01.19р. надійшла заява про відкладення розгляду справи. В наступне судове засідання на 28.01.19р. представник Шевченківського ВДВС в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про дату та місце розгляду скарги належним чином, що стверджується розпискою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що в силу ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги, з метою недопущення затягування строків розгляду такої, суд вважає за доцільне розглянути скаргу без участі державного виконавця на підставі наявних доказів.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2010р. у справі № 466/2147/14-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Фідобанк» про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість в сумі 798 491,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.10.2015р. вищевказане рішення змінено в частині стягуваної суми пені та визначення порядку стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат.

На підставі даного судового рішення, 01.12.2015р. Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчі листи, які звернуто до виконання 18.01.2015р. до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ. Виконавчі провадження відкрито 23.02.2016р. за № 49863833, №49863665, №49863491, № 49863614, № 49863778 та № 49863387, та розпочато примусове виконання рішення суду.

Згідно ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом. Для цього ЗУ «Про виконавче провадження» державному виконавцю надаються певні права якими він має скористатись для обов'язковості виконання рішення, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. А саме виконавець зобовязаний проводити перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч.8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Також, згідно ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право: - проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; - вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або від боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; - у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Однак, на письмовий запит суду, державний виконавець Ожиївський Р.О. не надав для огляду матеріали виконавчих проваджень № 49863833, №49863665, №49863491, № 49863614, № 49863778 та № 49863387. Між тим, як вбачається із наданої скаржником інформації про вказані виконавчі провадження, державний виконавець Ожиївський Р.О. не скористався своїми правами, закріпленими в Законі України «Про виконавче провадження» для виконання рішення у справі № 466/2147/14-ц.

Крім того, якщо боржник добровільно не погашає зобовязання, то, згідно ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець вживає заходів по примусовому виконанню рішення: - звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі відсутності в боржника достатніх коштів здійснюється звернення стягнення на об'єкти рухомого та нерухомого майна фізичної особи. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Також, відповідно до ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Однак, жодних дій щодо арешту та реалізації рухомого майна державним виконавцем вжито не було.

Відповідно до ч.2 ст.452 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець не в повному обсязі скористався своїми правами, для належного виконання рішення суду у справі № 466/2147/14-ц, тобто не з'ясував місце перебування та проживання самого боржника, а також не встановив місце знаходження рухомого та нерухомого майна, чи наявність майна та коштів яке належить боржнику від інших осіб, або перебуває в інших осіб, чим саме порушив право стягувача.

Таким чином, станом на 29.03.2018 р. у державного виконавця були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому вимоги скаржника є підставними і підлягають до задоволення.

Також, в силу ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаржнику слід поновити пропущений строк на звернення до суду з даною скаргою з тих підстав, що відділом ДВС було порушено вимоги ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині надсилання документів виконавчого провадження. Тому неотримання стягувачем постанови про повернення виконавчого документа у встановлений строк, стало результатом пропущення строку звернення до суду.

Проте, на думку суду , не підлягає до задоволення вимога скаржника про видачу виконавчих листів у цивільній справі № 466/1074/10 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, представник скаржника зазначає, що ПАТ » ФІДОБАНК» не отримав ні постанов про повернення виконавчого документа стягувачу, ні відповідно оригіналів виконавчих документів, тобто вважає,що такі втрачено. Між тим, питання видачі дубліката виконавчого документу вирішується не в порядку Розділу У11 ЦПК України, а відповідно до вимог п. 17.4 Розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України. Відтак, стягував не позбавлений у визначений законом спосіб звернутись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити частково.

Поновити Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» пропущений строк для подання скарги.

Визнати неправомірними рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 29.03.2018 року.

Скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про повернення виконавчих документів стягувачеві від 29.03.2018 року винесені у виконавчому провадженні №49863665, № 49863491, № 49863387, №49863614.

Скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про повернення виконавчих документів стягувачеві від 02.04.2018 року винесені у виконавчому провадженні №49863778, № 49863833.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_8