Справа № 453/1435/18
№ провадження 2/453/95/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 лютого 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Микитина В.Я., розглянувши у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні у залі суду у місті Сколе цивільну справу за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ФОП ОСОБА_1 30.11.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 5 773, 89 грн., а також моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 3 000 грн..

Ухвалою судді від 11.01.2019 року. Після отримання судом інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження на 13.02.2019 року, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розгляд справи по суті відбувся 13.02.2019року.

Позов обґрунтовано тим, що згідно з вироком Сколівського районного суду Львівської області від 31.08.2018 року у справі № 453/250/18 (провадження № 1-кп/453/65/18) відповідач ОСОБА_2, працюючи згідно наказу ПрАТ «Сколелісторг» № 32-к від 19.09.2017 року продавцем за сумісництвом у магазині № 8, що у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області по вул. Січових Стрільців, буд. 93, а також працюючи згідно наказу ФОП ОСОБА_1 № 10-к від 19.09.2017 року продавцем за основним місцем праці за цією ж адресою, будучи матеріально-відповідальною особою, у період з 20.11.2017 року по 04.12.2017 року умисно, шляхом незаконного безоплатного відчуження майна іншим особам, допустила розтрату ввірених їй товарно-матеріальних цінностей ПрАТ «Сколелісторг» на суму 7 298, 50 грн. та ФОП ОСОБА_1 на суму 5 773, 89 грн., що встановлено результатами інвентаризації, проведеної 04.12.2017 року. Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено їй покарання у виді сплати штрафу у дохід держави у розмірі 850, 00 грн.. У вказаному кримінальному провадженні її було визнано потерпілою, цивільний позов по справі нею не заявлявся. Майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, їй не відшкодовано, незважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 зобовязувалась відшкодувати таку протягом всього часу розгляду кримінальної справи, а згодом найближчим часом після ухвалення судом вироку. Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 31.08.2018 року у справі № 453/250/18 вступив у законну силу. Крім того, у звязку із незаконними діями відповідача, позивачу було завдано непоправиму моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях у звязку із втратою довіри до людей, вона перестала спокійно спати, відчуваючи постійну тривогу, що новий працівник може вдатися до шахрайських дій. Неправомірні дії відповідача вплинули на її емоційний стан та порушили на певний період звичний ритм її життя, оскільки вона була змушена протягом тривалого часу зявлятися до органів досудового розслідування, а згодом до суду, яким розгляд кримінальної справи неодноразово відкладався у звязку із неявкою у судові засідання обвинуваченої ОСОБА_2.Просить на підставі ст. ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавала, а також, не подавала заяви про визнання нею позовних вимог ФОП ОСОБА_1, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.01.2019 року.

Заяв, клопотань від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов'язаних із розглядом справи, до суду не надходило.

Відповідно до ухвали суду від 11.01.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 13.02.2019 року без повідомлення (виклику) сторін, роз'яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз'яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 11.01.2019 року строк, про поважність причин його неподання не повідомлено.

Враховуючи, що відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 11.01.2019 року строк, про поважність причин його неподання не повідомлено, тому суд вважає, що відповідачем відзив не надано без поважних причин.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, - немає.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Сколівського районного суду Львівської області від 31.08.2018 року у справі № 453/250/18 (провадження № 1-кп/453/65/18) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено їй покарання у виді сплати штрафу у дохід держави у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на певний строк. Вирок суду набрав законної сили 02.10.2018 року.

У силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно майнову та моральну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з розясненнями, котрі містяться у пунктах 3, 9 цієї ж постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач отримала збитки у сумі 5 773,89 грн., шкода не відшкодована, тому позивач зазнала моральних страждань, які полягають у негативних змінах у її житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на це, враховуючи, що майнову шкоду відповідач заподіяла умисно, не вчинила жодних заходів щодо її відшкодування, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити у повному розмірі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81-82, 89, 95, 141, 247, 258-259, 264-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 5 773 (пять тисяч сімсот сімдесят три) грн. 89 коп. на відшкодування майнової шкоди та 3 000 (три тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального праовпорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; місце проживання: 82600, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; місце проживання: 82613, АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повне рішення складено 15 лютого 2019 року.

Суддя В. Я. Микитин