Провадження № 2/760/6073/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд:

- стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на свою користь недоплачене страхове відшкодування в розмірі 220310, 97 грн.;

- стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на свою користь витрати за евакуацію транспортного засобу в розмірі 9200,00 грн.;

- стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на свою користь судовий збір в розмірі 2296,00 грн.

У позові посилається на те, що 23.03.2018 о 23 год. 01 хв., ОСОБА_2 керуючи автомобілем «МАN 18410», д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М-05-Київ-Одеса, 290 км., 272 м., здійснив зіткнення, зокрема з транспортними засобами «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 , «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_3 , порушивши Правила дорожнього руху України, спричинив матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7376292.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2018 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 23.03.2018.

Зазначає, що звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Зазначає, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було перераховано на користь позивача 99000,00 грн.

Позивач зазначає, що є власником транспортних засобів - «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 , «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , а отже і потерпілим, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Вказує, що відповідно до звіту № 06/04-41 від 26.04.2018 вартість матеріального збитку, завданому транспортному засобу «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 становить 246501, 05 грн.; відповідно до звіту № 06/04-37 від 04.08.2018 вартість матеріального збитку, завданому транспортному засобу «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 становить 122516,17 грн.; відповідно до звіту № 06/04-39 від 18.05.2018 вартість матеріального збитку, завданому транспортному засобу «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 становить 227639,95 грн.; відповідно до звіту № 28/03-36 від 08.07.2018 вартість матеріального збитку, завданому транспортному засобу «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 становить 23310,97 грн.

Зазначає, що у зв`язку з лімітом відповідальності страховика у розмірі 100000,00 грн. та з урахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн., до стягнення з відповідача підлягає недоплачене страхове відшкодування у розмірі 220310,97 грн. (99000,00 грн. *3 + 23310,97 = 2230310,97 грн.)

Також, просить стягнути з відповідача на свою користь витрати за евакуацію транспортного засобу в розмірі 9200,00 грн.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов у повному обсязі.

13.06.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 14.06.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження.

09.08.2019 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що страховиком було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн. в межах страхової суми згідно полісу №АК/7376292. На думку представника відповідача, дорожньо - транспортна пригода, яка сталася 23.03.2018 є одним страховим випадком, а тому не залежно від кількості майна, позивач є одним потерпілим. Крім того, зазначає, що понесені позивачем кошти на евакуацію транспортного засобу не підтверджуються відповідними доказами. До того ж, кошти у розмірі 9200,00 грн. перевищать ліміт відповідальності страховика відповідно до полісу. Вважає, що позивач має право відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в порядку ст. 1166,1188,1194 ЦК України. З урахуванням наведеного, просить відмовити в задоволенні позову.

22.08.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Вважає, твердження відповідача є необґрунтованими, оскільки позивач є потерпілим внаслідок дорожньо - транспортної пригоди щодо кожного транспортного засобу окремо, а тому має право на відшкодування шкоди. Просить задовольнити позовні вимоги.

09.09.2019 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень посилається на обставини викладені в відзиві на позовну заяву. Вважає, що вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного судового процесу, без повідомлення учасників, сторони до суду не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 23.03.2018 о 23 год. 01 хв., ОСОБА_2 ,керуючи автомобілем «МАN 18410», д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М-05-Київ-Одеса, 290 км., 272 м., здійснив зіткнення, зокрема з транспортними засобами «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 , «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_3 , порушивши Правила дорожнього руху України, спричинив матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2018 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 23.03.2018 (а.с.5-6).

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 під час керування автомобілем «МАN 18410», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно Полісу №АК/7376292 (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , напівпричепа «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , транспортного засобу «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричепа «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.27, 49, 73, 95)

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до звіту № 06/04-41 про оцінку автомобіля «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 від 26.04.2018 вартість матеріального збитку, завданому транспортному засобу становить 246501, 05 грн. (а.с.9-13)

Відповідно до звіту № 06/04-37 від 04.08.2018 про оцінку напівпричепа «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 вартість матеріального збитку становить 122516,17 грн. (а.с.31-35)

Відповідно до звіту № 06/04-39 від 18.05.2018 про оцінку автомобіля «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку становить 227639,95 грн. (а.с.53-57)

Відповідно до звіту № 28/03-36 від 08.07.2018 про оцінку напівпричепа «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 вартість матеріального збитку становить 23310,97 грн. (а.с.77-81)

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду від 26.03.2018 та 05.09.2018 заяви про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , напівпричепа «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , транспортного засобу «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричепа «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.29, 30, 51, 52, 75, 76, 93, 94).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в межах ліміту та з урахуванням франшизи в розмірі 99000,00 грн., тобто, як одного потерпілого, що не заперечувалося сторонами по справі (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи , відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилається на ту обставину, що страховою компанією сплачено страхове відшкодування позивачу внаслідок настання страхового випадку як одному потерпілому незалежно від кількості пошкодженого майна потерпілого.

Разом з тим, позивач просить стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не доплачену суму страхового відшкодування у розмірі 220310,97 грн., про що слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна точка зору зазначена в листі Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011, де роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Суд звертає увагу, що 04 липня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду України прийнято постанову, в якій зазначені наступні правові висновки.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.1.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо- транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до п.1.5. вищевказаного Закону, наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Крім того, відповідно до п.1.6. вищевказаного Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і у своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Як встановлено вище, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , напівпричепа «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , транспортного засобу «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричепа «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 , а тому суд вважає, що його право власності розповсюджується на чотири об"єкта, як окремих об"єктів права власності та як наслідок, позивач має право вимоги до страховика щодо кожного окремого пошкодженого майна внаслідок ДТП, незалежно від наявності однієї страхової події.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено вище, позивач ОСОБА_1 є потерпілим від дорожньо - транспортної пригоди в результаті якої було пошкоджено чотири об"єкта, що належать на праві власності позивачу та які підпадають під виплату страхового відшкодування, а саме: транспортний засіб «МАN TGA 18.400» д.н.з. НОМЕР_4 , напівпричеп «Мeiller» д.н.з. НОМЕР_5 , транспортний засіб «МАN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричеп «Kaiser 8380», д.н.з. НОМЕР_3 .

З огляду на те, що внаслідок вказаної вище ДПТ було пошкоджено чотири окремих об"єкта, що на праві власності належать позивачу, суд вважає, що на його користь підлягає до сплати страхове відшкодування за кожен окремий пошкоджений наземний транспортний засіб та в межах ліміту страхового відшкодування, а не як страхове відшкодування одному потерпілому незалежно від кількості пошкодженого майна, що належить останньому на праві власності.

З урахуванням наведеного, та беручи до уваги розмір страхової суми в розмірі 100000,00 грн., зазначеної в полісі №АК/7376292 за мінусом франшизи в розмірі 1000,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення страхове відшкодування у розмірі 220310,97 грн. (99000,00 грн. + 99000,00 грн. + 99000,00 грн. + 99000,00 грн.+22310,97 грн.-99 000,00 грн.=220310,97 грн.).

Що стосується стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» витрат на евакуацію транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9200, 00 грн., то слід зазначити наступне.

За змістом ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого,- це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із ст.29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів понесених витрат на евакуацію транспортних засобів в розмірі 9200,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для стягнення даних витрат на користь позивача.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, з «СК «Арсенал Страхування» на користь позивача підлягає стягненню з судовий збір у розмірі 2203,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 22, 979, 988, 990, 992,1166, 1187, 1192 України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування в розмірі 220310,97 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2203,10 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна