ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

14 травня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №25868cred від 17.08.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4400,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.08.2008 року. Відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків, у зв`язку з чим станом на 15.04.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 11745,35 дол. США., а саме: 3159,58 дол. США - заборгованість за кредитом, 8585,77 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Належне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору було забезпечене шляхом укладання з ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки з лімітом відповідальності 10000,00 грн. та договором поруки з ОСОБА_2 . Тому позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 10493,79 дол. США; стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму 10000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3200,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" до АТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представника АТ КБ «ПриватБанк» - Чумака С.О. та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від 15.10.2019 року (а.с. 191), а також рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ «Акцент-Банк», АТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку з непроживанням ОСОБА_1 за останньою відомою суду адресою, сповіщення вказаного відповідача здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади, що підтверджується, зокрема, довідкою Укрпошти від 29.10.2019 року, а також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 24.10.2019 року, які долучені до матеріалів справи (а.с. 197). Також судом було передано телефонограму ОСОБА_1 17.10.2019 року про дату слухання справи 17.12.2019 року та доставлено 17.10.2019 року смс-повістку (а.с. 194-195, 196).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (перейменовано на ПАТ КБ «ПриватБанк», а потім в АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 (позичальник) 17 серпня 2006 року було укладено кредитний договір №25868cred, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 4400,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 18.08.2008 року (п.п. 1.3, 1.4, 3.1 договору) (а.с. 27-28).

Додатком №1 до кредитного договору №25868cred від 17.08.2006 року сторонами погоджено Графік погашення кредиту і процентів, відповідно до якого погашення заборгованості за кредитом та процентами визначено щомісячними платежами (а.с. 29).

Пунктом 2.3.1 кредитного договору №25868cred від 17.08.2006 року передбачено, зокрема, що при при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору, банк, на свій розсуд, має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за договором в повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому за зобов`язаннями, строки яких не настали, строки вважаються такими, що настали у вказану в повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором (п.п. а).

Згідно пункту 5.6 кредитного договору №25868cred від 17.08.2006 року, строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів по даному договору встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

З метою забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (перейменовано на ПАТ КБ «ПриватБанк», а потім в АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки №25868-1 від 17.08.2006 року, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 30).

Згідно п. 11 договору поруки №25868-1 від 17.08.2006 року цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до пункту 12 договору поруки №25868-1 від 17.08.2006 року, сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5 років.

Також встановлено, що 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (перейменовано в АТ КБ «ПриватБанк») (кредитор) та ПАТ "Анцент-Банк" (перейменовано в АТ "Анцент-Банк") (поручитель) було укладено договір поруки №167, предметом якого єнадання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками вказаними у додатку №1 до цього договору всіх своїх обов`язків за кредитними договорами вказаними в додатку №1 до цього договору (а.с. 25).

Відповідно п. 2 договору поруки №167 від 20.10.2010 року, розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою, зазначеною у додатку 1 до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору поруки №167 від 20.10.2010 року ПАТ "Анцент-Банк" поручилось за виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором №25868 cred від 17.08.2006 року з розміром відповідальності поручителя в сумі 10000,00 грн. (а.с. 26).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №25868cred від 17.08.2006 року, станом на 15.04.2013 року банком нарахована заборгованість у загальному розмірі 11745,35 дол. США., а саме 3159,58 дол. США - заборгованість за кредитом, 8585,77 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 4-23).

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до кредитного договору терміном закінчення кредитування є 18 серпня 2008 року. Повернення кредиту та сплату процентів відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, оплачуючи позивачу у визначені Графіком погашення кредиту строки кожного місяця кошти у повному розмірі упродовж строку кредитування. Після 18 серпня 2008 року позичальник був зобов`язаний незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача процентів, що передбачені умовами кредитного договору, за межами строку його дії за період з 19.08.2008 року по 15.04.2013 року (відповідно до змісту позовної заяви) - відсутні.

Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Виходячи з викладеного, колегія встановила доведеність факту неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та наявність, у зв`язку із цим, заборгованості перед банком.

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів з моменту виникнення його прострочення.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивач не скористався правом, визначеним пунктом 2.3.1 кредитного договору та не звернувся до відповідачів з досудовою вимогою; враховуючи, що погашення заборгованості кредитним договором визначено щомісячними платежами; встановивши, що останній платіж на погашення заборгованості було здійснено 25.05.2007 року (а.с. 4), кредитним договором було погоджено строки позовної давності 5 років, в тому числі щодо стягнення тіла кредиту та процентів; враховуючи, що строк дії кредитного договору, за погодженням сторін, визначено - по 18.08.2008 року включно; враховуючи, що суду не надано доказів переривання перебігу строку позовної давності, клопотань про витребування відповідних доказів судом банком не заявлено; встановивши, що з даним позовом до суду позивач звернувся 14.05.2013 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2); відповідач подав, до ухвалення судом першої інстанції рішення, заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 108-109), - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за умовами кредитного договору №25868 cred від 17.08.2006 року, за щомісячними платежами в межах п`ятирічного строку позовної давності, тобто за період з 14.05.2008 року по 18.08.2008 року (строк закінчення дії кредитного договору).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за період з 14.05.2008 року по 18.08.2008 року включно в загальному розмірі 934 дол. США 63 центи, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 888,99 дол. США (215,25 дол. США + 220,15 дол. США + 224,55 дол. США + 229,04 дол. США) та відсотків за користування кредитом в сумі 45,64 дол. США (18,37 дол. США + 13,47 дол. США + 9,07 дол. США, 4,73 дол. США), відповідно до погодженого Графіку погашення кредиту і процентів (а.с. 29), наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку.

В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості необхідно відмовити, виходячи з наступного.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року, із змінами та доповненнями, роз`яснено, зокрема, що пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги зміст пункту 11 договору поруки №25868-1 від 17.08.2006 року про те, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором; приймаючи до уваги, що датою остаточного погашення кредиту за кредитним договором №25868cred від 17.08.2006 року встановлено по 18.08.2008 року; доказів пред`явлення письмової вимоги поручителю ОСОБА_2 протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов"язання позивачем не надано; з даним позовом до суду АТ КБ "ПриватБанк" звернувся 14.05.2013 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2), - колегія приходить до висновку, що порука ОСОБА_2 припинена 19.02.2009 року. Саме з наведених підстав повинно бути відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог банку до вказаного поручителя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2019 року в частині закриття провадження за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, згідно змісту апеляційної скарги, не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції у цій частині судове рішення місцевого суду не переглядає.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). З відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позовної заяви (938,81 грн., а.с. 36) та апеляційної скарги (1408,22 грн., а.с. 165), пропорційно задоволеним позовним вимогам (7,96%), в сумі 186,82 грн.

Вимоги позовної заяви про стягнення на користь позивача витрат на правничу правову допомогу в сумі 3200,00 грн. задоволенню не підлягають, адже АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду будь-яких доказів понесення банком вказаних витрат.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року - в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №25868 cred від 17.08.2006 року, станом на 15.04.2013 року, в загальному розмірі 934 (дев`ятсот тридцять чотири) дол. США 63 центи, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 888,99 дол. США та відсотків за користування кредитом в сумі 45,64 дол. США.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати в сумі 186 (сто вісімдесят шість) грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді