Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1661/18
Провадження № 2/494/246/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням»

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просив визнати відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

На обґрунтування поданого позову вказував, що перебував у шлюбі з відповідачем з 30 вересня 2000 р. і по 26 червня 2012 р.. 30 серпня 2004 р. у період шлюбу він отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1,НОМЕР_1. З кінця 2011 р. відповідач у будинку не проживає у зв'язку з чим її слід визнати такою що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначав, що побоюється за будинок, оскільки відповідач схильна до отримання кредитів, а у разі несплати стягнення може бути звернено на будинок. Посилався на ст.ст.71-72 ЖК України за якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його ім'ї за ними зберігається право жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги на підставах викладених у позові.

Відповідач позов не визнала. Пояснила суду, що перебував у шлюбі з позивачем у період якого був придбаний будинок АДРЕСА_1. З 26 червня 2012 р. їхній шлюб є розірваний, але до кінця 216 р. вона періодично приїжджала до будинку, так як там мешкає її син, робила за власний кошт поточні ремонтні роботи, та необхідні прибирання. З 2017 р. позивач почав проживати з іншою жінкою та заборонив їй приїжджати. Також, посилалась на те, що після отримання будинку у серпні 2004 р. вони з позивачем добудовували його будівельними матеріалами які дала її мати.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Сторони по справі перебували у шлюбі з 30 вересня 2000 р., щ було зареєстровано виконкомом Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№2, а 26 червня 2012 р. їхній шлюб був розірваний за рішенням Березівського районного суду Одеської області, справа 1504/879/212 р.

30 серпня 2004 р. Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області ОСОБА_2 було видано свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3, згідно даних по господарської книги є зареєстрованою у житловому будинку по АДРЕСА_1 з 29 листопада 2004 р..

Згідно довідки з Розквітівської сільської ради об'єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області ОСОБА_3 є зареєстрованою але не проживає у будинку по АДРЕСА_1.

Вивчивши матеріли цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1.

Також, у судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідач перебували у шлюбі з 2000 р., який є розірваний за рішенням суду у 2012 р..

Крім цього судом встановлено, що відповідач є зареєстрованою, але не проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Як свідчить з поданого позову позивач просив визнати відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на ст.ст.71-72 ЖК України, за якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його ім'ї за ними зберігається право на жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Виходячи з правового аналізу вказаних позивачем правових норм ЖК України слід зробити декілька висновків.

По перше вказані норми ЖК України можуть бути застосовані, як підстава для визнання втративши право на проживання, лише особи, яка є або наймачем або членом його сім'ї.

По друге на підставі вказаних норм ЖК України можливо визнати особу такою, що втратила право на проживання лише у житловому приміщенні яке відноситься до державного або громадського житлового фонду.

При цьому під час звернення до суду позивачем не враховано:

По перше позивач і відповідач є розлученими, тобто відповідач не відноситься до членів сім'ї наймача.

По друге житловий будинок, по АДРЕСА_1, у якому є зареєстрованою, але не проживає відповідач є приватною власністю позивача.

Отже, виходячи з наведеного позивачем вибраний невірний шлях для захисту своїх прав, у зв'язку з чим його права не підлягають судовому захисту, а поданий позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням» - залишити без задоволення.

Згідно до пункту 15 підпункту 15.5 частини 1 Перехідних положень та ст. 352, 354 ЦПК України редакції від 15 грудня 2017 року, рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:_________________________________________-