Справа № 417/6681/18
Провадження № 22-ц/810/470/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів -Назарової М.В.,Яреська А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марківського районного суду Луганської області (суддя Чернік А.П.)

від 31 жовтня 2018 року

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа: Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області

справа про встановлення факту народження,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 (заявник) звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження, заінтересована особа: Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

В обґрунтування заяви, зазначила, що 03.06.2018 року у медичному закладі на території м. Алчевська Луганської області вона народила дитину, дівчинку. З метою проведення реєстрації народження дитини 10.10.2018 року вона звернулася до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Однак в реєстрації народження було відмовлено на підставі того, що документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв'язку з чим просила задовольнити заяву.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 31 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням в листопаді 2018 року заявник ОСОБА_1 (скаржник) звернулась з апеляційною скаргою.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, є незаконним в частині зазначення судом відомостей щодо батька дитини - ОСОБА_2 Заявниця зазначила, що при винесенні даного рішення суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просила виключити відомості в рішенні щодо батька народженої дитини, а саме ОСОБА_2.

Отже, з аналізу апеляційної скарги вбачається, що позивач фактично оскаржує рішення суду в частині зазначення відомостей щодо ОСОБА_2, якого визначено батьком дитини.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року відкрито провадження по справі, ухвалою Луганського апеляційного суду від 14 січня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Від Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Такі вимоги закону судом першої інстанції виконані частково.

Задовольняючи заяву про встановлення факту народження, суд послався на положення ст. 315, 317 ЦК України, ст.144 СК України та виходив з того, що заявником надані необхідні документи на обґрунтування своєї заяви.

Проте, встановлюючи такий юридичний факт, як народження, суд дійшов помилкового висновку щодо зазначення у рішення суду ОСОБА_2, як батька дитини.

В силу п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховіною радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату та місце народження особи, про її батьків.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2018 року ОСОБА_1 (заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження 03.06.2018 року на тимчасово окупованій території України, в м. Алчевську Луганської області, її доньки, у зв'язку з чим видано медичне свідоцтво про народження дитини №292, на момент народження заявниця не перебувала у шлюбі.

Також, крім медичного свідоцтва про народження дитини №292, було надано свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованій території України, у м. Перевальську, з якого вбачається, що батьком дитини записаний ОСОБА_2

Як зазначено вище заявниця та ОСОБА_2 не перебувають у шлюбі.

За змістом ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для зазначення у рішенні суду про встановлення факту народження дитини відомостей щодо батька дитини, як ОСОБА_2, у суду першої інстанції не було, оскільки зазначення його прізвища та по батькові у свідоцтві про народження, яке було видане на тимчасово окупованій території, не є достатнім доказом того, що він дійсно є батьком народженої дитини, тобто ці обставини не є встановленими, враховуючи те, що ані спільної заяви від заявниці та ОСОБА_2, ані заяви останнього або рішення суду, в матеріалах справи не має, у зв'язку з чим при розгляді вказаної заяви суд дійшов помилкового висновку про зазначення таких відомостей.

Отже, у зв'язку з наведеним вище, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду зміні, а саме виключення з мотивувальної та резолютивної частин рішення відомостей щодо батька дитини - громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 31 жовтня 2018 року в оскаржуваній частині змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин рішення відомостей щодо батька дитини - громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 2 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: