Житомирський апеляційний суд
Категорія 5 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Шевчук А.М.

Галацевич О.М. при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу № 295/13634/14-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи: Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції, Комунальне підприємство "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради) про відшкодування вартості безпідставно набутого майна

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2018 року,ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомир,

встановив:

Позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Після смерті позивача судом першої інстанції до участі у справі залучені його правонаступники, які уточнили позовні вимоги і просили стягнути з відповідача на їх користь вартості безпідставно набутого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 в розмірі 768567грн. та вартість проведеної оцінки нерухомого майна в сумі 1200 гривень. В обґрунтування позову зазначили, що на підставі договору купівл-продажу від 19.05.2008 року ОСОБА_8 був власником даної квартири 14.11.2009 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за договором іпотеки про стягнення з ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі суми боргу за кредитним договором на користь ПАТ «ОТП Банк» - 516 540, 85 грн. 23.09.2010 року ОСОБА_5 придбала квартиру з прилюдних торгів, в подальшому здійснила реконструкцію квартири під магазин непродовольчих товарів. 16.04.2013 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, отже відпала підстава набуття права власності ОСОБА_5 на спірну квартиру.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 191921 грн. кожній.

В апеляційній скарзі представник позивачів просить змінити рішення і стягнути з відповідачки на користь позивачів по 384283грн.50 коп. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує на неправильність висновку суду про те, що акт ДВС про визначення вартості квартири є належним доказом.

В апеляційній скарзі представник відповідачки просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вважає, що ОСОБА_5 набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, а тому між сторонами відсутні кондикційні зобов'язання і положення глави 83 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини. Крім того, вказує, що у січні 2013 року спірна нерухомість вже була переобладнана під магазин, а тому звіт про її оцінку від 14.02.2015 року як квартири, при складанні якого експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, не може бути взятий до уваги. Вступна та резолютивна частина рішення, яка знаходиться в державному реєстрі, не відповідає тій, що знаходиться в матеріалах справи, і тій, що викладена в повному тексті рішення.

У відзиві представник позивачів просить залишити апеляційну скаргу представника відповідачки без задоволення.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_8 19 травня 2008 року укладено кредитний договір № ML-010/257/2008, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США строком повернення до 19 травня 2038 року (т.1 а.с.38-40). 19.05.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_8 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.42-43).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 24 грудня 2010 року, право вимоги, за вищевказаними договорами кредиту та іпотеки перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (т.1 а.с.44-45).

14 листопада 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 10902 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором № ML-010/257/2008 від 19 травня 2008 року в розмірі 63 473, 05 доларів США (т.1 а.с.46).

Державним виконавцем 25.11.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису № 10902 від 14.11.2009 року (т.1 а.с.47). Зі змісту протоколу №0610101-1 від 23.09.2010 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке є власністю ОСОБА_8, а саме квартири АДРЕСА_1, переможцем визнано ОСОБА_5 (т.1 а.с.48).

Відповідно до акту ДВС про реалізацію предмета іпотеки квартири № 21, що знаходиться за адресою м.Житомир, майдан Перемоги, буд. 9, та належала ОСОБА_8 на праві власності, квартира придбана відповідачем за 383 843,63 грн. (т.1 а.с.48,49).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. 26 жовтня 2010 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (т.1 а.с.51). Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачкою.

Згідно декларації про початок виконання будівельних робіт від 28 травня 2012 року розпочато реконструкцію квартири № 21 в житловому будинку по майдану Перемоги, 9 в м.Житомирі під магазин непродовольчих товарів (т.1 а.с.64-66). 25 січня 2013 року зареєстрована декларація за номером ЖТ про готовність об'єкта до експлуатації (т.1 а.с.3). Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав № 51601838 у січні 2016 року за відповідачкою зареєстровано право власності на приміщення, магазин непродовольчих товарів.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 30 вересня 2013 року, у цивільній справі № 2-4285/12 за позовом ОСОБА_8 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнано виконавчий напис, вчинений 14 листопада 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за договором іпотеки № РМL-010/257/2008 від 19 травня 2008 року про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8 на праві приватної власності таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с.60-63).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли його матір ОСОБА_2 та малолітня донька ОСОБА_4 ( т.2 а.с.60) Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Згідно статті 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Сторони не пов'язані договірними відносинами, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість позову.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги звіт про незалежну оцінку майна від 14.12.2015 року (т.2 а.с.182-191), оскільки предметом оцінки є квартира, попри те що на час складання звіту приміщення було нежитловим, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок.

Належних та допустимих доказів на спростування вартості майна, визначеної в акті ДВС про реалізацію предмета іпотеки позивачі не надали.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні. Заяви в порядку ч.11 ст.83 ЦПК України вирішує суд першої інстанції до закінчення підготовчого провадження, суд апеляційної інстанції такими повноваженнями не наділений.

У вступній та резолютивній частині рішення, яке міститься в Єдиному реєстрі судових рішень за №77123868, після підпису судді дійсно міститься сторонній фрагмент тексту, що не має значення для апеляційного перегляду рішення.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: