Справа № 159/5311/18
Провадження № 2/159/120/19
28 січня 2019 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
судового засідання ОСОБА_1,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (м. Ковель, вул. 1-го Грудня, 2/50) до ОСОБА_3 (Автономна республіка Крим, м. Севастополь, вул. Ген. Лебедя, 22/15), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (м. Ковель, вул. Кармелюка, 4), про скасування арешту на майно, -
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить скасувати арешт на все майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_2, та оголошення заборони на його відчуження, який накладено відповідно до постанови головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4Ю від 19.11.2013 року.
Згідно постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 19.11.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий лист № 2/0109/2296/12, виданий 03.08.2012 року Київським районним судом м. Сімферополя повернуто стягувачу - ОСОБА_3 Цією ж постановою визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання до 28.12.2016 року.
Як стверджується позивачем, зазначений вище виконавчий лист повторно для примусового виконання до відділу не пред'являвся.
Позивач вказує, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, на все нерухоме майно, належне позивачу, накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Мацюха Д.Ю. відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції від 19.11.2013 року.
Зважаючи на обсяг вимог за судовим рішенням та на ринкову вартість квартири, позивач вважає, що накладення арешту на квартиру та звернення стягнення на цю квартиру не є співмірним заходом примусового виконання рішення суду.
Враховуючи, що на даний час зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу, примусове виконання цього виконавчого листа не здійснюється, строк повторного пред'явлення його для виконання закінчився 28.12.2016 року, позивач просить скасувати арешт на все майно, належне йому на праві приватної власності, та оголошення заборони на його відчуження, оскільки такий арешт позбавляє його права вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, чим порушуються його законні права та інтереси.
В судове засідання позивач не з'явився, однак попередньо подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач ОСОБА_3, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання двічі не з'явився без повідомлення причин, відзиву не подав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2012 року, старшим державним виконавцем відділу державної виконаної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/0109/2296/2012, виданого Київським районним судом м. Сімферополя 03.08.2012 року.
На виконання вказаного вище виконавчого листа головним державним виконавцем відділу державної виконаної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 19.11.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Згідно договору дарування від 23.06.2001 року, ОСОБА_2 отримав у дар від ОСОБА_6 квартиру № 50, що знаходиться в будинку № 2 по вул. 1-го Грудня в м. Ковелі Волинської області.
За таких обставин позивач є власником квартири № 50, що знаходиться в будинку № 2 по вул. 1-го Грудня в м. Ковелі Волинської області.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2, накладено арешт на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 19.11.2013 року.
Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 19.11.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий лист № 2/0109/2296/12, виданий 03.08.2012 року Київським районним судом м. Сімферополя, повернуто стягувачу - ОСОБА_3 Крім цього, цією ж постановою визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання до 28.12.2016 року.
Таким чином судом встановлено, що на даний час строк пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання закінчився, а примусове виконання вказаного виконавчого листа не здійснюється.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи наріч (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст. 317 ЦК України ,власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач жодним чином не заперечив обставин, викладені позивачем, та не надав суду доказів, які б свідчили про безпідставність вимог позивача.
За таких обставин суд вважає, що накладення арешту на квартиру №50, що знаходиться в будинку №2 по вул. 1-го Грудня в м. Ковелі Волинської області порушує права позивача на вільне користування та розпорядження своєю власністю, а тому ці права підлягають судовому захисту.
Таким чином, в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, що вказує на законні підстави для задоволення даного позову.
Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, на підставіст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 59 Закону України "Про виконавче провадження", суд -
Позов ОСОБА_2 (м. Ковель, вул. 1-го Грудня, 2/50) до ОСОБА_3 (Автономна республіка Крим, м. Севастополь, вул. Ген. Лебедя, 22/15), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (м. Ковель, вул. Кармелюка, 4), про скасування арешту на майно - задовольнити повністю.
Скасувати арешт на все майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_2, та оголошення заборони на його відчуження, який накладено відповідно до постанови головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 19.11.2013 року.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий:ОСОБА_7