Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 562/2666/14-ц

провадження № 61-36958св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року у складі судді Кушніра О. Г. та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1703/0808/55-031, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 139 000 доларів США строком до 04 серпня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Того ж дня, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1703/0808/55-031-Р-1, згідно із умовами якого ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прийняло право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1

Того ж дня, між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, згідно із умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» придбало право вимоги заборгованості за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, про що був повідомлений ОСОБА_1

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за цим кредитним договором за утворилась заборгованість, яка станом на 04 серпня 2014 року становить 3 133 951 грн 09 коп.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 133 951 грн 09 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 133 951 грн 09 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок укладення договорів факторингу відбулася заміна кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 Оформлюючи відступлення права вимоги, банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав та обов`язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, порушення порядку та строків сплати кредиту утворилась заборгованість, що є підставою для її стягнення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції постановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконали, а право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Тому є підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають критеріям законності та обґрунтованості. Суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували, що укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» договір не відповідає нормам цивільного законодавства України, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки за неодноразовими зверненнями з вимогою надати для ознайомлення оригінали кредитного договору та договору іпотеки для підтвердження реальності переходу прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» таких договорів не надало, а лише повідомило про заміну кредитора у зобов`язанні. Посилається на вимоги статті 517 ЦК України та вказує, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржником доказів переходу прав у зобов`язанні до нового кредитора.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій не врахували відсутність у матеріалах цієї цивільної справи будь-яких доказів передачі кредитних договорів і документації за договорами факторингу новому кредитору.

Крім того, у ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій, що свідчить про укладення ними правочинів без відповідної цивільної правоздатності.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу від ТОВ «Кредитні ініціативи» не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року і витребувано із Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу № 562/2666/14-ц.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1703/0808/55-031, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 139 000 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних строком до 04 серпня 2018 року.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості, відшкодування збитків в зв`язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека: житловий будинок загальною площею 234,0 кв.м та земельна ділянка площею 0,10 га на АДРЕСА_1 .

Того ж дня, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1703/0808/55-031-Р-1, згідно із умовами якого ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прийняло право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1

Того ж дня між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, згідно з умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» придбало право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, про що ОСОБА_1 був повідомлений.

На підтвердження виконання умов цього договору факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» були складені акти прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників, персональних даних в електронному вигляді, прийому-передачі інформації згідно з реєстром заборгованості боржників в електронному вигляді.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України).

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що договір факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 28 листопада 2012 року є укладеним і виконаним, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснило розрахунок з ПАТ «Сведбанк», а ТОВ «Кредитні ініціативи» - з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за придбані права вимоги, у тому числі і за спірним кредитним договором.

Вказаний договір не оспорений у судовому порядку та не визнаний недійсним.

Таким чином, усі права первісного кредитора за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031 перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Оскільки за договором факторингу здійснюється заміна кредитора в зобов`язанні, то до нього можуть субсидіарно застосовуватися положення глави 47 ЦК України, які містять загальні правила про заміну кредитора.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2008 року № 1703/0808/55-031, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , тому у нього як нового кредитора виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо ненадання Національним банком України ТОВ «Кредитні ініціативи» дозволу на здійснення валютних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» пред`явило позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в національній валюті України - гривні за її офіційним курсом до валюти кредитного договору на час звернення до суду, що у повній мірі відповідає положенням статті 533 ЦК України.

Крім того, у ВАТ «Сведбанк» була генеральна ліцензія Національного банку України від 07 грудня 2007 року, яка дозволяє видавати кредити в іноземній валюті.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів, що згідно зі статтею 400 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим обставинам, на підставі достовірних і належних доказів, що мають значення для справи.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець