Провадження № 2-др/369/32/19
28.12.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря Мазурик Д.С.,
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Кривошея Олександра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.02.2019 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач в особі свого представника Кривошея О.Ю. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2019 року зазначену заяву задоволено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.02.2019 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - скасувано.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.10.2019 року в задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовлено.

05.11.2019 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника відповідача ОСОБА_1 - Кривошея О.Ю. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В якій останній просив стягнути з позивача на користь відповідача суму сплаченого ним судового збору при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду та витрат на правничу допомогу, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду заяви повідомлялись судом у встановленому законом порядку. У зв`язку з чим, у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було сплачено судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення відповідно до квитанції № N07FO5525M, у розмірі 384, 20 грн.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Кривошей О.Ю. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правничої допомоги від 17.04.2019 року.

За даним договором відповідачу було надано послуги по підготовці та складанню процесуальних документів, вартість юридичних послуг склала 6 000 грн. 00 коп.

Дані послуги були виконанні та оплачені, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг, звітом про наданні послуги та квитанцією № N07F05510M від 17 квітня 2019 року.

Під час розгляду справи стороною позивача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн., що були фактично сплачені ним за правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача Кривошея О.Ю. та ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат та правничої допомоги з позивача на користь відповідача, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо їх розподілу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.133,141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 384,20 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту додаткового рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Дубас