Справа № 128/2735/18

РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

без участі сторін по справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем по справі ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них 21 вересня 2000 року народилась дочка ОСОБА_3. В даний час дочка навчається у коледжі Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю 081 «право» на бюджетній основі без отримання стипендії, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року. В звязку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що вона матеріально утримує дочку, однак всіх потреб дочки забезпечити не може, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки на період її навчання не надає, хоча має таку можливість.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою корись аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 позов підтримала на підставах, викладених в ньому та просила його задовольнити в повному обсязі. Судовий розгляд просила закінчувати без її участі, про що подала до суду письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. Такий розмір аліментів обгрунтовує тим, що в нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу та батьки пенсійного віку. Також просив судовий розгляд закінчувати без його участі, про що подав до суду письмову заяву.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу.

В період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі в них 21 вересня 2000 року народилась дочка ОСОБА_3, батьком якої в свідоцтві про її народження серії І-АМ № 123529 від 24.11.2000 року записаний відповідач по справі ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження.

Повнолітня дочка сторін по справі ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 270, виданою виконкомом Великокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.09.2018 року.

З довідки № 667-78 від 01.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою коледжу Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія». Навчається на бюджетній основі без отримання стипендії.

03 серпня 2007 року відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_6 (прізвище після реєстрації шлюбу «Романюк») ОСОБА_7, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 040095 від 03.08.2007 року.

В шлюбі з гр. ОСОБА_6 (прізвище після реєстрації шлюбу «Романюк») ОСОБА_7 у відповідача 14 липня 2008 року народилась дочка ОСОБА_8, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії 1-АМ № 112976 від 21.07.2008 року, а 13 лютого 2012 року народився син ОСОБА_9, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії І-АМ № 214880 від 16.02.2012 року. Діти: дочка ОСОБА_10 та син ОСОБА_11 проживають разом з матірю та батьком, що підтверджується довідкою № 2509, виданою Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартального комітету/комітету мікрорайону від 27.12.2018 року.

З довідки № 2509, виданої 27.12.2018 року Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартального комітету/комітету мікрорайону, вбачається, що з відповідачем ОСОБА_1 за однією адресою також проживають його батьки пенсійного віку: батько ОСОБА_12 та мати ОСОБА_13.

Так, судом встановлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, суд вважає позов частково обґрунтованим.

Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дочки сторін по справі ОСОБА_3, 21 вересня 2000, яка продовжує навчання, суд вважає необхідним визначити їх в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно. Визначаючи розмір стягуваних аліментів саме в такій частці, суд виходить з того, що у відповідача на утриманні знаходяться двоє його малолітніх дітей від другого шлюбу.

Суд не бере до уваги перебування на утриманні відповідача його батьків пенсійного віку, оскільки згідно чинного законодавства України вони є соціально захищеними і мають право на пенсію.

За вказаних обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, а на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 199, 200 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 08 жовтня 2018 року і до закінчення дочкою ОСОБА_4 навчання у коледжі Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія», але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, а саме до 21 вересня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна