Справа № 212/9415/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Борух Ю.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в звязку з втратою професійної працездатності,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя у розмірі 100 000,00 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що працювала на підприємстві відповідача у період з 02.06.1975 по 30.07.2010 року машиністом насосних установок. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникло хронічне захворювання, і за висновком МСЕК від 16 травня 2014 року позивачу первинно було встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності за професійним захворюванням: хронічна попереково-крижова радикулопатія безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратила своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу відчуває біль, загальну слабкість, запаморочення, що її досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому.

10 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

28 грудня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, яке ухвалою суду від 20 лютого 2019 року залишені без задоволення.

10 січня 2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоровя позивача.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 у період з 02.06.1975 по 30.07.2010 року, часу звільнення у звязку з виходом на пенсію, перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_3 акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та працювала машиністом насосних установок, що підтверджується трудовою книжкою позивача. (а.с.17-19)

27 березня 2014 року на підприємстві ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Вказано, що причиною професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу; важкість праці. Особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи зазначено: в звязку з закінченням роботи ОСОБА_2 в ПАТ «ЦГЗК» 30.07.2010 та враховуючи її роботу впродовж 35 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо. (а.с. 4-7)

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0005609 від 16.05.2014 року позивачу ОСОБА_2 при первинному огляді встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності за професійним захворюванням радикулопатія, без визначення групи інвалідності з 28.04.2014 року безстроково. (а.с.8).

У звязку із професійним захворюванням позивач ОСОБА_2 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, що підтверджується виписними епікризами. (а.с. 10-14)

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_2 у зв'язку із отриманням професійного захворювання, що призвело до встановлення первинно 15% втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати нею професійної працездатності без встановлення групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 15 000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень.

На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141,258-259, 263-265, 279, 354ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в звязку з втратою професійної працездатності - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та мешкає за адресою: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул.. 200-річчя ОСОБА_1 буд.5 кв.120, моральну шкоду, у звязку з ушкодженням здоровя в розмірі 15 000,00 гривень (пятнадцять тисяч грн. 00 коп.) без урахування податку з доходів фізичних осіб.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано без його проголошення 20 лютого 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак