У х в а л а

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 541/1315/18-ц

провадження № 61-2890 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 30 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_1 (наразі - ОСОБА_4) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, що стягуються із відповідача на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року, на утримання сина

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 часини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% до досягнення дитиною повноліття, визначити їхній розмір не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, тобто в сумі 930 грн до повноліття сина.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 02 вересня 2009 року, та стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до

01 вересня 2025 року, з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист № 2-1210/2009, виданий Миргородським міськрайонним судом у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відкликано та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду повернуто до суду, що його видав.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 30 жовтня 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 80 ЦПК України ціна позову про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом позову в даній справі є майнова вимога про зміну розміру аліментів, ціна якої за шість місяців становить 5 580 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментіввідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько