Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 12.12.2015року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено два договори позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписок, які не було нотаріально посвідчено. Відповідно до першого договору, відповідач отримав у позику 46460дол.США у строк до 10.10.2016року, за іншим договором відповідач отримав у позику кошти в розмірі 47800дол.США у строк до 01.10.2016року, що на час подачі позову до суду, за офіційним курсом продажу долара позика становить 2616657,00грн. Відповідач свої зобовязання не виконав, а тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг в сумі 2616657,00грн., та три відсотки річних в сумі 235 497,00грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, чи будь-яких колопотань не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.12.2015року між сторонами було укладено два договори позики, перший договір на суму 46460дол.США, з терміном повернення до 10.10.2016року, другий договір на суму 47800дол.США з терміном повернення до 01.10.2016року, що стверджується розписками відповідача, які приєднані до матеріалів справи (а.с.7,8). На час подачі позовної заяви з врахуванням курсу валюти вартість 1 дол.США встановлений НБУ становила 27,76грн., і відповідно сума основного боргу складає 2616657,00грн.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суду надані позивачем письмові розписки в підтвердження того, що відповідач взяв у ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 94260дол. США, що в еквіваленті становить 2616657,00грн. Хоча зазначені вище розписки і не є належною письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства можуть прийматися до уваги і приймаються судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд, також, виходить з того, що у наданих до суду розписках зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку отримав в позику відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Встановлено, що станом на 26.11.2018року, тобто на день подачі даного позову до суду, відповідач не повернув борг.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 3% річних на суму боргу, що становить 235497грн. 00 коп.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сума 3% річних від простроченої суми заборгованості за 2016-2018рр. складає 235497,00грн.

А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонам, дійсно, мав місце договір позики, заборгованість становить 2 616 657грн. 00коп., умови договору позики відповідач не виконав. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано.

Також, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання станом на 26.11.2018р. в розмірі 235 497грн.00 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору 9605грн. 00 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 533,549,625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141,158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 2 616657 грн. (два мільйони шістсот шістнадцять тисяч шістсот пятдесят сім тисяч), а також 3 % річних від простроченої суми боргу 235 497 грн., всього: 2 852 154 грн. (два мільйони вісімсот пятдесят дві тисячі сто пятдесят чотири гривні).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 9605 грн. (дев'ять тисяч шістсот п'ять гривень).

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Киїського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено не пізніше 18.02.2019 року.

СуддяОСОБА_3