Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 664/2454/16-ц

провадження № 61-21401св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Приватне підприємство «Дніпро-А-Агро», Реєстраційна служба Цюрупинського районного управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Дніпро-А-Агро» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року у складі судді Савчака С. П. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5, Приватного підприємства «Дніпро-А-Агро» (далі - ПП «Дніпро-А-Агро»), Реєстраційної служби Цюрупинського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що 26 серпня 2010 року між ним та

ОСОБА_5 укладений договір оренди, належної їй на праві власності земельної ділянки площею 3,76 га, розміщеної на території Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області, строком на 15 років із дня його державної реєстрації.

21 квітня 2016 року ОСОБА_5 уклала з ПП «Дніпро-А-Агро» договір оренди земельної ділянки, за яким передала в оренду зазначену земельну ділянку площею 3,76 га, строком на 7 років.

Оскільки договір оренди земельної ділянки від 21 квітня 2016 року укладений під час дії попереднього договору оренди від 26 серпня 2010 року, що призвело до порушення прав позивача, як орендаря, просив визнати недійсним договір оренди землі укладений 21 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ПП «Дніпро-А-Агро».

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 у частині скасування державної реєстрації договору оренди землі від 21 квітня 2016 року, здійсненого державним реєстратором Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі укладений 21 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ПП «Дніпро-А-Агро». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що укладений договір оренди земельної ділянки

від 21 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ПП «Дніпро-А-Агро» порушує право оренди земельної ділянки ОСОБА_4 та суперечить вимогам ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а тому підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу ПП «Дніпро-А-Агро» відхилено. Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У червні 2017 року ПП «Дніпро-А-Агро» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено, що при укладенні

ПП «Дніпро-А-Агро» оспорюваного договору оренди землі були недотримані всі істотні умови, які є обов'язковими для таких договорів згідно із вимогами законодавства, тому рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПП «Дніпро-А-Агро».

Рух справи у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на землю ЯБ № 121178, на праві власності належить земельна ділянка площею 3,76 га, що розташована на території Новомаячівської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області.

26 серпня 2010 року між позивачем і ОСОБА_6, яка діяла від імені орендодавців, у тому числі ОСОБА_5, укладений договір оренди земельних ділянок загальною площею 15,56 га.

Згідно із актом прийому-передачі остання передала в оренду ОСОБА_4, належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 3,76 га, розміщену на території Новомаячівської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області, строком на 15 років.

Договір оренди зареєстрований у Відділі Держкомзему у Цюрупинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис у розділі 4 Книги від 25 червня

2011 року за № 00049.

Державна реєстрація права оренди землі здійснена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка була чинна

до 01 січня 2013 року.

Нормативно-правове обґрунтування.

Пунктами 37, 38 зазначеного договору сторони погодили умови його припинення, де встановлено, що договір припиняється після завершення строку його дії або дострокового розірвання договору за згодою сторін чи на вимогу однієї із сторін, у разі невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором.

У пункті 39 договору встановлено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» (далі - Закон).

Статтею першою Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону, яка визначає умови договору оренди землі, не передбачено можливості передання однієї і тієї ж земельної ділянки одночасно в оренду різним орендарям за різними договорами.

Не передбачав такої можливості і договір оренди, укладений між позивачем як орендарем та відповідачем ОСОБА_5

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, четвертою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

За вимогами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції, із яким погодився й апеляційний суд, що одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями, тому наявні підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі укладеного 21 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ПП «Дніпро-А-Агро» недійсним на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, так як його укладення суперечить положенням статті 15 Закону.

Укладення оспорюваного договору оренди під час дії договору оренди, укладеного з позивачем, без його розірвання чи припинення, порушує право позивача, як орендаря земельної ділянки, а тому порушене право підлягає захисту.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не доведено, що при укладенні ПП «Дніпро-А-Агро» оспорюваного договору оренди землі були недотримані всі істотні умови, які є обов'язковими для таких договорів згідно із вимогами законодавства, не мають правового значення та не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанції по суті вирішеного спору, оскільки оскаржуваний договір визнано недійсним не з підстав незазначення у ньому всіх істотних умов, визначених Законом, а з підстав порушення прав позивача, який є орендарем за діючим договором оренди цієї ж земельної ділянки.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам статей 213-215, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального або процесуального права, та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Дніпро-А-Агро» залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року

та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний