Справа № 369/7924/19
Провадження № 2/369/3434/19
25.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Дубас Т.В.,
при секретарі Мазурик Д.С.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила ОСОБА_3 від ОСОБА_2 .
Відповідач визнає, що він є рідним батьком дитини, але не приймає моральної та матеріальної участі у вихованні своєї доньки.
Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину.
Відповідач неодноразово звертавсь до відповідача з проханням змінити своє ставлення до спільної дитини та надавати матеріальну допомогу, але всі її прохання залишав поза увагою.
Дочці постійно потрібно забезпечувати нормальне харчування, придбання одягу, лікування, витрати на навчання. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити.
Дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.
За період з 20.06.2016 року по 20.06.2019 року вона не отримала від відповідача жодних коштів на утримання та матеріальне забезпечення їхньої доньки.
Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років за даний період:
З 01.05.2016 року по 30.11.2016 року- 1531,00 грн.
З 01.12.2016 року по 30.04.2017 року - 1689,00 грн.
З 01.05.2017 року по 30.11.2017 року - 1777,00 грн.
З 01.12.2017 року по 01.06.2018 року - 1860,00 грн.
З 01.07.2018 року по 30.11.2018 року - 1944, 00 грн.
З 01.12.2018 року по 30.06.2019 року - 2027, 00 грн.
Період нарахування - 50% прожиткового мінімуму:
Тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31 637,84 грн., за минулий час, а саме, за останні три роки.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та розпочато підготовче провадження.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , Батьками дитини записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 16.08.2016 року.
Згідно довідки виконкому Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області №815 від 19.06.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , 1988 року народження, проживає і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею за вищезазначеною адресою проживає і знаходиться на її утриманні донька ОСОБА_3 , 2007 р.н.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.
Статтею 194 Сімейного Кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилась при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.
За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою вважається, що недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів.
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд, вирішуючи спір про стягнення аліментів за минулий період вважає, що дані вимоги є необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надані докази того, що вона зверталася до відповідача про стягнення аліментів за вказаний період часу. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий період мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
В силу вимог ст. 191 СК України, для задоволення вимоги позивача, слід насамперед довести, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів (зверталась до керівника установи де працює відповідач, чи до нього особисто, що підтверджується листами звернення, чи до його батьків з проханням вплинути на нього), направляла листи відповідачеві з підтвердженням їх отримання відповідачем. Крім цього, має бути доведено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів (обіцяв платити добровільно аліменти, приховував місце роботи, проживання, ухилявся від спілкування з дитиною), інші дії, які підтверджують позовні вимоги позивача та були б належними та допустимими доказами.
Керуючись ст.ст. 180, 181, 187, 191, 194 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 83, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Повний текст рішення виготовлено 06.12.2019 року.
Суддя Т.В. Дубас