КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/5819/18 головуючий у суді І інстанції: АрапінаН.Є.
провадження №22-ц/824/2607/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сержанюка А.С., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року у складі судді Арапіної Н.Є. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 серпня 2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_3 належним чином зобов'язань за укладеним кредитним договором №б/н від 17 серпня 2012 року не виконувала, у зв'язку із чим у неї утворилася заборгованість.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 116997,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн..

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, що станом на 31 січня 2018 року, складає 18056,30 грн., і складається з заборгованості за тілом кредиту - 15301,98 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1871,32 грн., заборгованості по пені та комісії - 883,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 264,30 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове судове рішення у цій частині, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. АТ КБ «Приват Банк» вважає, що розмір процентів за користування грошовими коштами позикодавця був встановлений договором. Тому, зазначив, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу суду апеляційної інстанції не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 дійсно було укладено договір, що за своєю правовою природою є договором приєднання, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню. Також, частково задовольняючи вимоги з приводу стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був позбавлений права в односторонньому порядку без повідомлення іншої сторони договору підвищувати розмір процентної ставки. Тому, з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів, що підтверджували б повідомлення ОСОБА_3 про зміну процентної ставки, суд вважав, що стягненню підлягають кошти нараховані за період з 24 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року. Крім того, стягуючи відповідний розмір заборгованості за пенею та комісією, суд першої інстанції керувався положеннями статті 549 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення судом вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по тілу кредиту, пені та комісії за користуванням кредитом АТ КБ «Приватбанк» не оскаржується, а тому не є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по процентам за користування кредитом не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Встановлено, що 17 серпня 2012 року ОСОБА_3 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.41-41-зворот).

Також, встановлено, що із наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_3 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором від 17 серпня 2012 року, внаслідок чого, станом на 31 січня 2018 року, у останньї утворилася заборгованість у розмірі 116997,00 грн., яка включає в себе, зокрема, 100812,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.36-37).

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком у випадку інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку та погодження клієнта на нові умови, а також шляхом надсилання СМС-повідомлень.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами становив, станом на 28 лютого 2013 року (дата визначена позивачем у розрахунку), 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказана процентна ставка, з урахуванням її зменшення до 27,6 % діяла до 29 серпня 2014 року включно.

Разом з тим, починаючи з 01 вересня 2014 року процентна ставка була змінена до 32,4 %, і в подальшому до 42%, без повідомлення ОСОБА_3, що є порушенням вимог статті 10561 ЦК України, а також «Умов та правил надання банківських послуг» в АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 17 серпня 2012 року (дата укладання договору між сторонами) по 29 серпня 2014 року, і вірно застосував до даних правовідносин положення статті 10561 ЦК України.

Разом з тим, правильно установивши період стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом (з 17 серпня 2012 року по 29 серпня 2014 року включно - останній день нарахування процентів по процентній ставці 27,6%), суд першої інстанції здійснив невірний розрахунок заборгованості, нарахувавши 1871,32 грн., замість вірної суми - 8855,78 грн. (що складається із сум зазначених у розрахунку заборгованості в графі «нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості»).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір розмірі 1762,00 грн. (за подання позовної заяви) та 2643,00 грн. (за подання апеляційної скарги на рішення суду), що у сукупному розмірі складає 4405,00 грн.

Предметом позову ПАТ КБ «ПриватБанк» є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, яка у загальному розмірі складає 116997,00 грн.

Разом з тим, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість, що у сукупному розмірі складає 25040,76 грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 942,80 грн. (25040,76 * 4405,00 / 116997,00).

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, однак вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду в його оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм процесуального права, з правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі, проте підлягає зміні в його резолютивній частині щодо суми відсотків, що підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням вимог ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року у частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом змінити, шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8855,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 942,80 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «29» січня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко