Справа №443/1438/17
Провадження №2/443/238/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Коліщук З.М., з участю секретаря Шальвіри І.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька- ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що в АДРЕСА_1 , на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_3 -голова двору та ОСОБА_2 (чоловік), що підтверджується записами в погосподарських книгах. Частка кожного становила 1/2 житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама- ОСОБА_3 , якій на день смерті належала частка спірного житлового будинку, а також інше майно. На випадок своєї смерті померла заповіту щодо розпорядження часткою у спадковому будинку не склала. Відтак, чоловік спадкодавця та її батько- ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, фактично спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем та у визначений законодавством строк від неї не відмовився, проте юридично своїх прав не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_2 останній член двору. На випадок своєї смерті, померлий не розпорядився вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. Відтак, ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець за законом, що виявила бажання прийняти спадщину (житловий будинок), яку фактично прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відтак, вона звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , проте отримала відмову у видачі такого, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 та який є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

У ході судового розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла позивач ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.07.2018 року (арк. справи 41). Ухвалою Жидачівського районного суду від 20.05.2019 року до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом залучено правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони возовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги села Молодинче №71 від 01 грудня 2017 року, що станом на 30 червня 1990 року у с. Молодинче Жидачівського району Львівської області рахувався будинок АДРЕСА_1 за колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_3 -голова двору, ОСОБА_2 (чоловік) (арк. справи 12).

Згідно із копією технічного паспорта від 29 жовтня 2017 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа вказаного будинку становить-70,8 кв.м., житлова-42,3 кв.м.. Рік забудови-1970. (арк. справи 6-10).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 належав суспільній групі господарств "колгоспний двір", членами якого були: ОСОБА_3 -голова двору, ОСОБА_2 (чоловік) Частка кожного члена двору становила 1/2.

Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Молодинче Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_3 голова двору, про що 03 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №16 та Молодинченською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 03 липня 2006 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ( арк. справи 4).

Із оглянутих матеріалів спадкової справи, яка заведена Жидачівською ДНК після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що відповідно до довідки №550, яка видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 15 листопада 2017 року, у виконавчому комітеті ради заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався та на момент її смерті разом із нею проживав її чоловік ОСОБА_2 ..

За вказаних обставинах, відповідно до норм ЦК України ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_3 спадщину (частину спірного житлового будинку) прийняв, оскільки в законодавчо визначений строк не відмовився від неї, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформив.

Також судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області, помер ОСОБА_2 , про що 11 січня 2017 року складено відповідний актовий запис №4 та Нижниківською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, від 11 січня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ( арк. справи 4).

Спадщина відкрилася в цей же день, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається із житлового з погосподарськими будівлями та спорудами, що на АДРЕСА_1 (1/2 частка належить йому, як члену колишнього колгоспного двору та 1/2 частка успадкована ним після смерті дружини ОСОБА_3 ).

Заповіту спадкодавець ОСОБА_2 щодо розпорядження своїми правами стосовно спірного житлового будинку на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, яка видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області за №404 від 03 жовтня 2017 року (арк. справи 13).

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З долучених до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09 жовтня 1956 року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 вбачається, що позивач у справі є рідною дочкою спадкодавця. Відтак, ОСОБА_1 входить до спадкоємців першої черги. Інших спадкоємців вказаної черги судом не встановлено (арк. справи 12 зворот).

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, з долученої до матеріалів справи копії спадкової справи, яка заведена Жидачівською ДНК після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, як така, що виявила бажання прийняти спадщину та фактично її прийняла, оскільки в законодавчо визначений строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не відмовивсь від неї.

Разом з тим, з постанови завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Львівської області Матусека В.В. №590/02-31 від 03 жовтня 2017 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з з погосподарськими будівлями та спорудами, що на АДРЕСА_1 , що належав померлому та є спадковим майном ( арк. справи 5).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в порядку спадкування за законом після смерті матері- ОСОБА_1 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що на АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_6 . Відповідач: Ходорівська міська рада Жидачівського району Львівськоїї області, місцезнаходження: 81750, м. Ходорів, вул. Грушевського, 38 Жидачівського району Львівської області, код ЄДРПОУ код 26269449.

Повний текст рішення складено 03 червня 2019 року.

Суддя З.М.Коліщук