ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7073/19 Справа № 204/1308/19 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 27/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідачу - ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 73/100 частин цього житлового будинку. Також позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :07:291:0048, за вказаною адресою. Протягом останніх років відповідач зловживає своїм правом користування спільним майном - земельною ділянкою, а саме відповідач на його частині земельної ділянки, без узгодження з позивачем, розміщено клітки для кролів, ємності з кролячим гноєм та перегноєм, будівельні матеріали (дошки, металобрухт), будівельне сміття, смітники, гнояки. Вказані дії відповідача призводять до повної антисанітарії на земельній ділянці, та не дають можливості позивачу користуватись своєю частиною земельної ділянки, перешкоджають проходу по земельній ділянці. Відповідачем без дозволу позивача заблоковано систему відведення дощових вод від будинку. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням усунути перешкоди у користуванні майном, проте відповідач відмовився. Тому позивач просила зобов`язати ОСОБА_3 прибрати клітки для кролів, ємності з кролячим гноєм та перегноєм, будівельні матеріали, будівельне сміття, смітники, гнояки, металеві та дерев`яні перегородки, що перешкоджають відведенню дощових вод від будинку та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.03.1995 року, виданого Виконавчим комітетом Красногвардійської Ради народних депутатів, 73/100 частини житлового будинку з будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ) належить ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26984570 від 18.09.2014 року, 73/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_3 (опис об`єкта нерухомого майна: літ.А-1 - житловий будинок з житловою прибудовою літ. А1-1 та такими господарськими будівлями і спорудами: літ.Б- сарай; літ.В- сарай; літ.Д- гараж; літ.Ж- вбиральня; літ.З- вбиральня; літ.И-душ; поз. №1-5- огорожа), загальною площею 117, кв.м., житловою площею 75,3 кв.м. (а.с.11).

Крім того, згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26991217 від 18.09.2014 року, 27/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 (опис об`єкта нерухомого майна: літ.А-1 - житловий будинок з житловою прибудовою літ. А1-1 та такими господарськими будівлями і спорудами: літ.Б- сарай; літ.В- сарай; літ.Д- гараж; літ.Ж- вбиральня; літ.З- вбиральня; літ.И-душ; поз. №1-5- огорожа), загальною площею 117, кв.м., житловою площею 75,3 кв.м. (а.с.13).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року у справі №204/5541/16-ц позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено, вирішено встановити порядок користування земельною ділянкою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованою за адресою по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:291:0048, згідно варіанту №3 висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 05.08.2016 року №1148-07, виділивши в особисте користування: ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0730 га, що позначена голубим кольором на додатку до висновку будівельно-технічного дослідження; ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,0270 га, що позначена зеленим кольором на додатку до висновку будівельно-технічного дослідження. Варіант №3 порядку користування земельною ділянкою та границя розподілу відображені в графічному Додатку Ж 3. Прибудова літ. «А1-1», яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 , та розташована на відстані менше 1.0 м. від південно-західної стіни будівлі сараю літ. «Б», який знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , у разі необхідності обслуговування стін будівлі прибудови літ. «А1-1», ОСОБА_1 необхідно надати доступ ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с. 56-58).

Однак, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року у вказаній вище цивільній справі №204/5541/16-ц, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 грн.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини 1 та 2 статті 103 ЗК України).

Частинами 2, 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року у справі №204/5541/16-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою; частки земельної ділянки (кадастровий номер :07:291:0048 (27/100 та 73/100)), яка належить сторонам на праві спільної часткової власності, в натурі не виділені; враховуючи, що позивачем не надано доказів, що відповідають положення ст.ст. 77 - 80 ЦПК України, на підтвердження доводів про порушення відповідачем санітарних норм, блокування обладнання відведення дощових вод від будинку, створення позивачці перешкод у переміщенні земельною ділянкою тощо, - колегія дійшла висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог.

Позивачкою не спростовано доводи відповідача про те, що тварин (кролів) на час розгляду справи відповідач не утримує, санітарних норм не порушує, перегній не накопичує, відтоку дощової води не перешкоджає, а будівельні матеріали (дошки, рейки та інш.) розташовані на тій частині земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, відповідно до порядку користування, що фактично склався між сторонами протягом тривалого періоду часу.

Надані позивачкою фотографії, що долучені до матеріалів справи, не доводять тверджень позивачки, оскільки не містять інформації щодо адреси об"єкту, який зображений.

Позивачкою не доведено факт створення їй відповідачем перешкод у користуванні частиною вищевказаного будинку, яка належить позивачці на праві власності, та відповідною земельною ділянкою, з урахуванням порядку користування, що фактично склався між сторонами протягом тривалого періоду часу.

Клопотань про надання будь-яких доказів, про витребування доказів судом, про призначення відповідної судової експертизи - позивачкою не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Місцевим судом зроблений правильний висновок про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову. Однак, в оскаржуваному судовому рішенні місцевий суд безпідставно посилається на факти, що встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року у справі №204/5541/16-ц, адже воно скасоване постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року.

Враховуючи викладене, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обгрунтування відмови у задоволенні позовних вимог; в іншій частині рішення повинно бути залишено без змін.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді