КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/2054/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9352/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

3 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Макаровій К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчука Сергія Вікторовича та апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчук Сергій Вікторович на дії державного виконавця , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, посилаючись в обґрунтування скарги на те, що у Шевченківському РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавче провадження №56144326 щодо виконання виконавчого листа №761/2054/14-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 21 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу у розмірі 767383,49 грн.

11 квітня 2018 року Шевченківським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

9 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої державним виконавцем проведено опис майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що є предметом договору іпотеки №49582 від 13 березня 2007 року, укладеного між боржником та стягувачем для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

9 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві складено акт про те, що боржник не проживає за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 .

12 липня 2018 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві винесено постанову про арешт коштів боржника.

23 липня 2018 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

30 липня 2018 року складено висновок про вартість майна.

Зазначив, що при виконанні обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», вбачаються порушення державним виконавцем вимог вказаного Закону, зокрема державний виконавець в першу чергу має перевірити майновий стан боржника, наявність грошових коштів в національній та іноземній валюті, а у випадку їх відсутності здійснювати дії спрямовані на звернення стягнення на майно боржника, однак державним виконавцем цього зроблено не було.

Також зазначив, що постанова про опис та арешт майна боржника була винесена без виходу за місцем знаходження нерухомого майна, складена за відсутності боржника, при цьому державний виконавець не звертався з вимогою про надання доступу до приміщення, не звертався з поданням до суду про примусовий вхід до приміщення, що свідчить про те, що державний виконавець не мав доступу до приміщення, а опис здійснив по технічному паспорту нерухомого майна.

Окрім того, держаним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника, яке є єдиним місцем проживання боржника та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З урахуванням викладеного, просив суд визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Колодчука С.В. щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника, а також щодо винесення акту державного виконавця у виконавчому провадженні №56144326 від 9 липня 2018 року щодо встановлення факту непроживання незаконним та скасувати зазначену постанову про опис та арешт майна боржника та акт державного виконавця щодо встановлення фактичного непроживання, оскільки квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання скаржника.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчука Сергія Вікторовича у виконавчому провадженні №56144326 при винесенні постанови про опис та арешт майна від 9 липня 2018 року.

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчука Сергія Вікторовича у виконавчому провадженні №56144326 при складенні акту у виконавчому провадженні №56144326 щодо встановлення факту непроживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , від 9 липня 2018 року.

Скасовано постанову про опис та арешт майна від 9 липня 2018 року, що винесена старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчуком Сергієм Вікторовичем у виконавчому провадженні №56144326.

Скасовано акт щодо встановлення факту непроживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , від 9 липня 2018 року, що складений старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчуком Сергієм Вікторовичем у виконавчому провадженні №56144326.

Не погоджуючись з ухвалою суду, державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчук С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» також подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №761/2054/14-ц на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2014 року.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 11 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження №56144326.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 9 липня 2018 року здійснено опис та арешт майно боржника ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 9 липня 2018 року встановлено, що боржник ОСОБА_1 не проживає та не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 12 липня 2018 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 844472,83 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 23 липня 2018 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні: ФОП ОСОБА_2 , ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності НОМЕР_1 , який має сертифікат, виданий 25 серпня 2015 року №681/15 Фондом державного майна України.

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 складено звіт №42-18 про оцінку однокімнатної квартири, загальною площею 33,10 м.кв., розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового цегляного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ можу бути повернутий стягувачу з підстав визначених цією статтею, однією із таких підстав є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, про що державним виконавцем мають бути складені акти.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції вважав її обґрунтованою.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з примусового виконання судового рішення, які регулюються нормами ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження».

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ч.1 ЦПК України).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки (ст. 18 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просив визнати акт державного виконавця від 9 липня 2018 року щодо встановлення фактичного не проживання у квартирі АДРЕСА_1 , зазначаючи, що дана квартира є його єдиним житлом, при цьому будь-яких належних та допустимих доказів суду не надав.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечувалось представником ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, скаржник зареєстрований по АДРЕСА_3 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованим не був. Доказів про проживання ОСОБА_1 у зазначеній квартирі суду апеляційної інстанції також надано не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про скасування акту щодо встановлення факту непроживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , від 9 липня 2018 року, складеного старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчуком С.В. у виконавчому провадженні №56144326, не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника накладається державним виконавцем, у тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а також проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. При цьому, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державному виконавцю надано право за власною оцінкою обставин визначати або не визначати зберігача майна з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин, а ст. 58 визначено осіб, яким таке майно передається на зберігання у разі якщо державним виконавцем прийнято рішення про необхідність передачі арештованого та описаного майна на відповідальне зберігання.

Відтак, незазначення у постанові державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 9 липня 2018 року зберігача майна, і зазначення, що майно не потребує відповідального зберігання не є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та такі дії узгоджуються з наведеними положення згаданого закону.

За 22 Закону України «Про виконавче провадження», понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Колегія суддів не може погодитись з доводами скаржника ОСОБА_1 , що особи понятих постійно приймають участь в проведенні виконавчих дій та є зберігачами описаного майна, оскільки такі доводи не підтверджується належними та допустимими доказами. Не надано доказів і щодо особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що опис майна проведено без проникнення у квартиру, не враховано, що дана квартира є єдиним житлом боржника та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року. Так, як вбачається з матеріалів справи, в акті опису та арешту майна зазначено характеристики описаного майна - квартири АДРЕСА_1 .

Доводи скарги, що постанова про опис та арешт майна винесена без виходу за місцем знаходження майна також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с. 10-12, 13).

Підпунктом 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014 року, визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або 2) є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 3) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Проте, як вбачається з акту від 9 липня 2018 року, боржник ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає та не зареєстрований, суду не надано належних та допустимих доказів, що спірна квартира використовується ОСОБА_1 як місце його постійного проживання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчука С.В. при винесенні постанови про опис та арешт майна від 9 липня 2018 року та скасування зазначеної постанови, є хибним та суперечить встановленим обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, відтак ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчука Сергія Вікторовича та Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року скасувати, прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчук Сергій Вікторович на дії державного виконавця відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 6 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді