РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» лютого 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої:судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Мазій І.В.,

з участю представника позивача Сидорук Л.М.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_5 та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що малолітній ОСОБА_5, був поставлений на облік дітей у службі у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, які опинились у складних життєвих обставинах по причині ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків.

Дана сім»я була виявлена службою на початку 2015 року, після повідомлення педіатрів про те, що відповідач ОСОБА_4 відмовляється надавати належний медичний огляд та лікування синові, який хворів на ГРВІ.

Зазначають, що службою було здійснено багато спроб взяти матір та дитину на облік служби у справах дітей, однак ОСОБА_4, відмовлялась надавати відповідні документи та постійно змінювала місце проживання, надавала недостовірну інформацію щодо місця свого перебування.

Відповідач ОСОБА_4 запрошувалась на засідання комісії з питань захисту прав дитини, проводились бесіди, в результаті яких остання налагодила житлово-побутові умови, припинила збирати сумнівні компанії.

Однак, в 2017 році ситуація знову погіршилась, ОСОБА_4 неодноразово була помічена в стані алкогольного сп'яніння, а дитина не була належно забезпечена одягом та продуктами харчування.

Актами обстежень підтверджується, що батьки дитини участі в її вихованні не приймають, дитина голодна, часто залишається без нагляду.

07.08.2018 року малолітнього ОСОБА_5 було відібрано в матері та направлено в центр соціально-психологічної реабілітації м. Ковель Волинської області.

В зв'язку з ухиленням ОСОБА_4, ОСОБА_3, від виконання своїх батьківських обов'язків по належному вихованню дитини просить позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на її утримання.

В судовому засіданні представник позивача Сидорук Л.М. позовні вимоги уточнила в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання останнього по 850 грн. з кожного щомісячно до його повноліття. Також, підтвердила, що відповідачі повністю самоусунулись від виховання свого сина, не цікавляться його життям, здоров'ям та вихованням. Просить позбавити їх батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 стверджується, що відповідачі по справі ОСОБА_5, ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що комісією з питань захисту прав дитини відповідача ОСОБА_4 зобов'язували створити та підтримувати сприятливі житлово-побутові умови для проживання сина, забезпечувати дитину належним харчуванням та одягом, слідкувати за його здоров'ям та зовнішнім виглядом.

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 29.05., 06.06., 05.09., 16.11.2017 року, 15.02., 25.04., 16.05., 11.06., 02.08.2018 року, санітарно-гігієнічні умови проживання дитини частково задовільні, матір неодноразово перебувала в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно повідомлення Володимир-Волинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.08.2018 року працівниками служби було здійснено екстрене втручання за місцем проживання сім'ї та встановлено, що ОСОБА_4 та її співмешканець ОСОБА_10, перебувають у стані схожому на алкогольне сп'яніння, в будинку брудно та розкидані речі, дитина одягнута в брудний одяг. Зі слів дитини, його постійно б'ють. ОСОБА_5 було направлено у Володимир-Волинське ТМО для обстеження стану здоров'я.

Судом встановлено, що за час перебування неповнолітнього ОСОБА_5 у лікувальному закладі матір жодного разу його не відвідала.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого сина ОСОБА_5. Батько зовсім не приймає участі у вихованні дитини, матір за місцем проживання неодноразово перебувала в стані алкогольного сп'яніння, збирала сумнівні компанії, в будинку були відсутні одяг для дитини та продукти харчування. За час перебування на обліку відповідач ОСОБА_4 постійно змінювала місце проживання та надавала недостовірну інформацію щодо свого місця перебування. За час перебування дитини у Володимир-Волинському ТМО, матір жодного разу не відвідала свого сина.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 02.06.2017 року у службу у справах дітей надійшло повідомлення про розпивання відповідачами за місцем свого проживання спиртних напоїв, з того часу дану сім'ю було взято на облік. Здійснюючи обстеження побутових умов проживання службою було встановлено, що батьки не забезпечують належного рівня виховання та утримання дитини, в помешканні брудно, речі розкидані, дитина голодна, продукти харчування відсутні.

Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 26.06.2018 року № 196 відібрано малолітнього ОСОБА_5 у матері ОСОБА_4 та направлено його в комунальну установу «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» м. Ковель.

Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 19.12.2018 року № 381 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідачі протягом значного часу відсторонились від виховання та утримання свого малолітнього сина, не цікавляться його життям та здоров'ям.

Отже, позбавлення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та визнання відповідачем ОСОБА_3 позову, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитини гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст. 169 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 не працюють, мають непостійний, мінливий дохід, інших утриманців не мають, тому розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачів підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі по 768, 40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 273 ЦПК України та на підставі ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 184 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користь держави по 768, 40 грн. судового збору з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Позивач : виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради як орган опіки та піклування, юридична адреса: 44700, Волинська область, вул. Д. Галицького, 5, .

Відповідач: ОСОБА_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач : ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула