ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 663/1295/18 Головуючий в І інстанції Шабрацький Г.О.
Номер провадження 22ц/819/981/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарКутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Шабрацького Г.О. від 12 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідача на її користь рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 14.09.2010 р. на утримання дочки ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.03.2010 року і до повноліття дитини. ОСОБА_2 сплачував аліменти несвоєчасно та не в повному розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 25 880, 04 грн. Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 11 705, 44 грн.

Після уточнення позовних вимог просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 24286,71 грн., що дорівнює сумі заборгованості по аліментам станом на травень 2018 року.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі 5000 гривень за період з 22.03.2010 року по 22.05.2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції та його невідповідність нормам процесуального права. Вказує, що позивач мав можливість сплачувати аліменти відповідно до рішення суду, проте злісно ухилявся від його виконання в період з березня 2010 року по грудень 2016 року, а його посилання на те, що він не мав можливості сплачувати аліменти не підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки суд, на її думку, викладене не врахував, просить рішення суду скасувати і постановити нове, про задоволення позовних вимог в повному об`ємі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наявні у справі докази, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 14.09.2010 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.03.2010 року і до повноліття дитини.

Постановою головного державного виконавця Криворізького районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13 січня 2017 року, з урахуванням обчисленого розміру боргу по аліментам в сумі 36990,52 гривень грн. було звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 шляхом здійснення відрахувань із його доходів в розмірі 50% до погашення вказаного розміру боргу.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що заборгованість зі сплати аліментів на дату подачі позову становила 24286,71 грн., однак на час розгляду справи заборгованість сплачена повністю, а у 2015 та 2016 роках заборгованість виникала через тяжку хворобу відповідача та його матері, а тому вважав за можливе обмежити розмір пені за прострочення сплати аліментів сумою у 5000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не може вважати такий висновок обґрунтованим.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів, передбачених ст. 181 СК України, виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час розгляду справ про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають встановленню, як наявність самої заборгованості та її розмір, так і наявність чи відсутність вини платника аліментів у її виникненні, оскільки сплата аліментів на підставі рішення суду у грошовій формі є грошовим зобов`язанням платника аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого державним виконавцем 05 березня 2019 року, який було надано ОСОБА_1 разом із заявою про уточнення позовних вимог, заборгованість по аліментах відсутня, проте станом на травень 2017 року вона складала 24286,71 гривень.

За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч 2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Колегія суддів не може погодитись з посиланням суду першої інстанції на тяжку хворобу відповідача та його матері, як на підставу для часткового звільнення відповідача від сплати неустойки. Наявними у справі доказами встановлено, що на момент отримання травми (03.05.2015 року) ОСОБА_2 був працевлаштований, звільнений він був за власним бажанням 21.07.2015 року. Доказів того, що він не міг працювати на день звільнення відповідач суду не надав. З трудової книжки відповідача вбачається, що починаючи з 2014 року він неодноразово змінював місце роботи, що свідчить про те, що він був працевлаштований, отримував заробітну плату, проте жодних відрахувань на сплату аліментів не здійснював. Під час здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 сплачував заборгованості по податках, виконавчому збору та судовому збору, що в свою чергу вказує на те, що у останнього була можливість сплачувати аліменти.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що у нього важко хворіла мати також не можуть бути враховані, так як будь-які докази на підтвердження того, що він здійснював витрати на її лікування в матеріалах справи відсутні.

Також слід зазначити, що після офіційного працевлаштування у березні 2016 року на посаду головного спеціаліста Скадовської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 отримував заробітну плату, проте аліменти не сплачував до моменту, коли до Скадовської державної адміністрації у січні 2017 року (через 10 місяців) не надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника, після чого аліменти почали стягуватися із заробітної плати. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 196 СК України, а також того, що рішення суду про стягнення з відповідача аліментів набрало законної сили у 2010 році, яке відповідачем належним чином не виконувалось, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду 03 квітня 2019 року, аналогічна позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується таким чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 22 березня 2010 року по 22 травня 2018 року становить 584 653,91 гривні, але, оскільки загальний розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості по сплаті аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 остаточно підлягає стягненню 24286,71 гривень неустойки за прострочення сплати аліментів за період з березня 2010 року по травень 2018 року.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову в повному об`ємі.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12 березня 2019 року скасувати і постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 в розмірі 24286,71 гривень за період з березня 2010 року по травень 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 15 липня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова