Справа № 541/2561/18
Номер провадження 2/541/219/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Пащенка Є.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-

установив:

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження свої позовних вимог, вказала, що з 28 квітня 2016 року уклала трудовий договір з відповідачем. З середини 2017 року відповідач постійно затримував виплату заробітної плати, а з березня 2018 року взагалі перестав виплачувати її. Спроби досудового врегулювання спору, що здійснювалися позивачем, відповідачем проігноровані. У звязку з цим, позивач змушена була за захистом своїх прав звернутися до суду. ОСОБА_1 прохала стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі, що утворилася за період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та становить 27 984 гривень, та завдану моральну (немайнову) шкоду в розмірі 7 446 гривень, а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 07.02.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем 28 квітня 2016 року виникли трудові відносини, що підтверджується копією трудового договору, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно з п.3 даного трудового договору, заробітна плата встановлена у розмірі 1700 грн на місяць. Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати (а.с.4).

Фактично трудові відносини між сторонами припинені, про що позивач в письмовій формі відповідною заявою повідомив відповідача (а.с.5). Факт ознайомлення роботодавця ФОП ОСОБА_2 з намірами працівника ОСОБА_1 припинити трудовий договір, підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення (а.с.6).

Згідно з ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про оплату праці», мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 3-1 ЗУ «Про оплату праці»,розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», мінімальну заробітну плату з 1 січня у 2018 році в місячному розмірі складає 3723 гривні.

Сума заборгованості позивачем розрахована, шляхом множення кількості місяців, заробітна плата в яких не була виплачена роботодавцем, та встановленого законом мінімального розміру заробітної плати. Здійснивши, оцінку даного розрахунку, суд вважає його законним та обґрунтованим, а тому позовна вимога про стягнення заробітної плати підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовної вимоги позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У відповідності до п. 13 ППВСУ №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципом пропорційності цивільного судочинства. Так, з урахуванням встановленого факту порушення роботодавцем права позивача на оплату праці, ступеню моральних страждань позивача, спричинених протиправною поведінкою відповідача та ціни позову, суд вважає за необхідне дану позовну вимогу задовольнити частково, та визначити суму відшкодування в розмірі 3 723 грн. Суд переконаний, що такий розмір буде відповідати засадам розумності, справедливості та співмірності.

При здійснені розподілу судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Від сплати судового збору за позовну вимогу, щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач звільнений у відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ч.ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково, судовий збір сплачений при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 352,40 грн.

Судовий збір у розмірі 704, 80 грн. за позовну вимогу від сплати якої позивач був звільнений в силу закону, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 61; 81; 141; 258; 264; 265 ЦПК України; -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, (адреса: АДРЕСА_1, 39622), РНОКПП- НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,(адреса: АДРЕСА_2, 37604), РНОКПП НОМЕР_2, в рахунок заборгованості по заробітній платі - 29 784,00 грн (двадцять девять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 3 723 грн. (три тисячі сімсот двадцять три гривні 00 копійок).

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, (адреса: АДРЕСА_1, 39622), РНОКПП- НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,(адреса: АДРЕСА_2, 37604), РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 копійок).

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, (адреса: АДРЕСА_1, 39622), РНОКПП- НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_3