Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Горніної Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; стягувати з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, у розмірі 1/4 частки з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з кожного, починаючи з 10.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками її сестри ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після розлучення батьки самоусунулись від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання ОСОБА_6, батько зловживає спиртними напоями, мати впродовж тривалого часу не займається її вихованням, а останні півроку батьки втратили родинний зв'язок з дитиною. Обов'язки по вихованню та утриманню взяла на себе бабуся ОСОБА_7 ОСОБА_6 є ученицею 4-го класу комунального навчального закладу "Житомирська спеціальна загальноосвітня школа інтернат". Останній раз матір забирала дочку зі школи на вихідні в листопаді 2017. Вважає, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 немає поважних причин, через які останні не виконують свої батьківські обов'язки належним чином. Дитина залишилась без засобів для існування, її вихованням та утриманням займається позивач та матір відповідача ОСОБА_4

Ухвалою судді від 29.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.22-23).

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що відповідачі не виконують батьківські обов'язки відносно дитини, не цікавляться її навчанням та вихованням протягом тривалого проміжку часу.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов - підтримала.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 дійсно самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, про дитину піклується бабуся.

Від відповідачів відзив на позов до суду не надходив, в судове засідання не з'явились, при цьому, судом вжито заходів щодо належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 29.01.2019 (а.с.39).

Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до п. 15.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідачі належним чином повідомлені про порядок розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідка, дослідивши висновок органу опіки і піклування, інші матеріали справи, оцінюючи у сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 24.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.7).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 12.01.2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано. Неповнолітню доньку ОСОБА_6 залишено на подальше виховання з матір'ю (а.с.9).

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_6, ученицю 4-го класу Комунального навчального закладу "Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат", батьки вихованням доньки не займаються, не цікавляться її успіхами та не відвідують зборів. ОСОБА_9 займається бабуся та її старша сестра ОСОБА_3. Фінансово допомагає сім'ї дитини її рідна тітка (а.с.10).

Відповідно до акту ТОВ "Керуюча компанія КомЕнерго- Житомир" від 10.09.2018 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично з 2016 року не проживає (а.с.11).

З довідки КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Житомирської міської ради №311 від 03.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на обліку з діагнозом: Синдром ВСД, двостулковий аортальний клапан, синдром ранньої реполяризації шлуночків, ДЖВШ, нефроптоз справа ІІ ст. За словами дільничого лікаря на прийом з дитиною в поліклініку зверталася бабуся, яка отримувала рекомендації щодо лікування (а.с.12).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.08.2018 року вбачається, що умови проживання у АДРЕСА_1 задовільні, в наявності: світло, газ, вода, опалення централізоване, наявне місце для сну дитини, одяг та та взуття за віком, іграшки (а.с.13)

За таких обставин, рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.12.2018 року за №1427 затверджено висновок, відповідно до якого виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 40).

Згідно статей 3, 18 Конвенції Про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року № 780-Х11 (далі - Конвенція) незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її

навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов"язків відносно дочки - ОСОБА_6, не беруть участі у навчально -виховному процесі дитини, не цікавляться її станом здоров'я, обов'язки по утриманню, вихованню, забезпеченню харчуванням , необхідним лікуванням, а тому суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав.

Крім того, за правилами частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (Частини 1, 2 ст. 27 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, на підставі норм Сімейного кодексу України з відповідачів підлягають до стягнення аліменти на користь особи чи установи, яка в подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки з усіх

видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з кожного, починаючи з 10.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦК України суд стягує з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 352,40 грн. витрат по сплаті судового збору та на користь держави судовий збір по 384,40 грн.з кожного.

Керуючись ст.12, 13, 76-81,141, 263-265, 274, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Житомирської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягувати з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, у розмірі 1/4 частки з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з кожного, починаючи з 10.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір по 384,40 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_3

проживаюча за адресою:

АДРЕСА_1

паспорт серії НОМЕР_4, виданий

Корольовським РВ УМВС України

в Житомирській області 22.11.2011 року.

Відповідач:

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_6,

зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_7,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_2

Третя особа:

Орган опіки та піклування

Житомирської міської ради,

,

місцезнаходження:

10014, м. Житомир, майдан

С.П.Корольва, 4/2

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2019 року.

Cуддя О. С. Рожкова