Справа № 346/6344/18
Провадження № 2/346/658/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Коломийська міська державна нотаріальна контора, про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 01.12.2017 року померла його мати, ОСОБА_3. Остання, ще за свого життя, подарувала йому 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в м. Коломия, по вул. Гетьманська (Прикарпатська), 31/2, що підтверджується договором дарування, посвідченим Коломийською державною нотаріальною конторою 15.11.1996 року за № Д-2316. Він є власником квартири АДРЕСА_1. Зазначив, що рішенням Коломийської міської від 15.12.1993 року № 357 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована по вул. Прикарпатська (теперішня Гетьманська), №31. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-004-883 від 14.04.1994 року з цільовим призначенням для обслуговування будівель та господарських будівель та споруд, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :20:003:0055.

З метою оформлення спадщини він звернувся до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки в м. Коломия, по вул. Гетьманській, 31, що належала його матері, однак, у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки частка померлої у спільній сумісній власності не виділена. Просить суд визначити, що частка ОСОБА_3, яка померла 01.12.2017 року, та частка ОСОБА_4,який помер 28.04.2011 року, у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :20:003:0055, загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована по вул. Гетьманська, 31 в м. Коломия становила у розмірі по 1/2 частки земельної ділянки кожного.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Третя особа, державний нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори подала в судове засідання письмове клопотання про слухання справи у її відсутність,не заперечує щодо заявлених позовних вимог.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.08.1953 року народився позивач ОСОБА_1, його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що стверджується даними повторного свідоцтва про народження серії І-СГ № 568224 (а.с. 17).

15.12.1993 року Коломийською міською радою винесено рішення, яким передано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у приватну власність присадибну ділянку, яка розміщена в зоні старої забудови, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по вул. Прикарпатська, 31 (а.с. 11).

На виконання вищевказаного рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 14.04.1994 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-004-883, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 3120 (а.с. 12). Вказане також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 від 13.06.2018 року (а.с.13).

В Державному акті на право приватної власності на землю частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було визначено.

Згідно договору дарування, посвідченого 15.11.1996 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого за № Д-2316, позивачу належить квартира №2 та по 1/2 частині господарських будівель і споруд (сарай «літ. Б», гараж «літ. В», сарай «літ. Г», огорожа «№1-2»), що знаходяться в м. Коломия, по вул. Гетьманська, 31, Івано-Франківської області. Наведене підтверджується копією договору дарування та випискою з інвентаризаційних матеріалів (а.с.9,10).

ОСОБА_3 померла 01.12.2017 року, про що 01.12.2017 року складено відповідний актовий запис № 612 (а.с. 8). ОСОБА_4 помер 28.04.2011 року,що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть, копія якого є в матеріалах справи.

Позивач звернувся із заявою до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 з метою оформлення спадщини, однак отримав відмову, оскільки частка померлої ОСОБА_3 у спільній сумісній власності не виділена та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 16).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ч.ч. 4 та 5 ст.89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частинами 1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом . У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом

Відповідно до положень ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з п.3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Факт,що померла ОСОБА_3 є матірю позивача підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.01.2018 року, серія І-СГ №568224.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, грошова оцінка земельної ділянки,що розташована за адресою м.Коломия,вул.Гетьманська,31, площею 0.1000 га становить 195526 грн.

Враховуючи те,що відповідачка не заперечує щодо позовних вимог,про що подала відповідне письмове клопотання, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Наведене підтверджується копіями свідоцтв про смерть,договору дарування від 15.11.1996 року,виписки з інвентаризаційних матеріалів, рішення Коломийської міської ради про передачу присадибних ділянок у приватну власність,державного акту на право приватної власності на землю,витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та іншими перевіреними в судовому засіданні документами.

На підставі наведеного та ст.ст.317,319,392,1220,1223,1225,1226,1268 ЦК України, ст.86,89 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 206ч.1, 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3, яка померла 01.12.2017 року, у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :20:003:0055, загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована по вул. Гетьманська, 31 в м. Коломия становила у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Визначити, що частка ОСОБА_4, який помер 28.01.2011 року, у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :20:003:0055, загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована по вул. Гетьманська, 31 в м. Коломия становила у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2019 року.

Суддя Веселов В. М.