Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., присяжних Гончарової С.Д., Дмитренко Ю.С., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи померлою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви зазначала, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожному по 1/5 частині.

Проте, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча і зареєстрований за вказаною адресою, але з 02.12.2014 року забрав належні йому речі, які знаходилися у вказаній квартирі, та з того часу за адресою реєстрації місця проживання не з`являється, до квартири не приїжджає, комунальні послуги не сплачує, хоча на нього йдуть нарахування, і його місце знаходження їм наразі не відоме.

З даного приводу 10.05.2017 року вона звернулася до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою щодо розшуку двоюрідного брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку про результати звернення старшого лейтенанта поліції Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Мандрича А.Ю. від 17.05.2017 року, ОСОБА_5 фактично не проживає за вказаною адресою з грудня 2014 року, сусіди повідомили, що не бачили його протягом тривалого часу, за результатами перевірки гр. ОСОБА_7 за всіма наявними обліками Національної поліції та інших державних установ, встановити його місце проживання не надалось можливим, відомості про те, що відносно нього було скоєно злочин чи правопорушення, отримано не було.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2019 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_5 було визнано безвісно відсутнім з 01.01.2015 року.

Визнати ОСОБА_5 померлим необхідно для оформлення спадщини на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що обставини про встановлення часу отримання останніх відомостей ОСОБА_5 в загальному порядку ніким не спростовані, відомостей щодо нього не надходило понад 3 років, ОСОБА_1 просила суд оголосити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ., померлим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду заяви по суті.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суду постанові від 6 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.

Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявники просять оголосити померлою у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявників.

Як встановлено судом, заявник у справі ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , відносно якого ставиться питання про оголошення його померлим.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.02.2011 року ОСОБА_5 є співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаної квартири є заявник та зацікавлені особи по справі. Кожному із них на праві власності належить по 1/5 частині квартири.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано безвісно відсутнім з 01.01.2015 року.

Як зазначено у заяві ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_5 померлим, останній з грудня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звідки забрав свої речі, і з цього часу вони його не бачили.

Вказані обставини підтвердила заявник і в судовому засіданні. Крім того, у судовому засіданні вона пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_5 навчався у Бердянському ліцеї, де проживав у гуртожитку, куди він поїхав після закінчення навчання і де він знаходиться їй не відомо. Коли він забирав речі з квартири, він зазначав, що має намір проживати самостійно, конфліктів у них не було.

Разом з тим, ні вона, ні інші його родичі не зверталися з офіційними запитами до навчального закладу, де навчався ОСОБА_5 , а також за адресою його останнього місця проживання, яке їм було відомо, у гуртожитку, будь-яких осіб, які би могли дати пояснення з приводу можливого місця знаходження ОСОБА_5 заявник не встановила і суду не повідомила.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які би давали суду підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина ОСОБА_5 , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у зареєстрованому місці його проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.

Таким чином, під час судового розгляду справи не були встановлені передбачені законодавством обставини для визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є недоведеною і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 265, 305-308 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: К.В. Гашук

Присяжні: С.Д. Гончарова

Ю.С. Дмитренко