Справа № 467/900/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом фермерського господарства «ОСОБА_1» до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу, третя особа - Новоселівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року фермерське господарство «ОСОБА_1» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1992 році ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 42 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 466. В акті зазначено, що землю надано для селянського (фермерського) господарства. Фермерське господарство «ОСОБА_1» як юридична особа було створено та зареєстровано 24.05.1994 року. З тих пір земельна ділянка використовується фермерським господарством за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2018 році позивачу стало відомо, що у 2017 році із земель, наданих у користування фермерському господарству «ОСОБА_1» ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_1. Право власності на земельну ділянку у ОСОБА_2 виникло в зв'язку з затвердженням Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області проекту землеустрою наказом № 14-6757/14-17-СГ від 19.05.2017 року, який є незаконним, оскільки Державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 42 га не скасовано та не визнано недійсним. Посилаючись на викладене, позивач прохало визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області проекту землеустрою наказом № 14-6757/14-17-СГ від 19.05.2017 року про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1.0 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позову і вказано, що частину земельної ділянки, яка на підставі Державного акта на право постійного користування землею перебувала у постійному користуванні ОСОБА_1 розпорядженнями Арбузинської райдержадміністрації від 27 липня 2007 року за №№ 372, 376 передано у власність ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Частину земельної ділянки, яка залишилася нерозподіленою, площею 4.12 га передано в оренду голові фермерського господарства «ОСОБА_1.» для вирощування товарної сільськогосподарської продукції на підставі розпорядження Арбузинської райдержадміністрації від 27 липня 2007 року за № 376. Розпорядженням Арбузинської райдержадміністрації від 4 грудня 2012 року № 521 надано дозвіл ОСОБА_10 на приватизацію земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель фермерського господарства «ОСОБА_1.» орієнтовною площею 7.6 умовних кадастрових гектар в межах території Новоселівської сільської ради. Право користування ОСОБА_1, посвідчене Державним актом на право постійного користування землею, припинено внаслідок передачі цієї земельної ділянки у власність та користування. Договір оренди земельної ділянки, укладений 23 серпня 2007 року між Арбузинською райдержадміністрацією та фермерським господарством «ОСОБА_1.» припинив свою дію 6 листопада 2012 року. Наказом Головного управління від 19.05.2017 року за № 14-6757/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 1 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Земельна ділянка, надана у власність ОСОБА_2, виділена з складу земель, що перебували у оренді фермерського господарства «ОСОБА_1.». Оскаржуваний наказ відповідає вимогам закону, виданий у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами.

Позивач фермерське господарство «ОСОБА_1.» подало відповіді на відзиви ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, у яких вказало, що у 2007 та 2012 роках частину земельної ділянки, яка була надана ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства було передано у власність членам фермерського господарства «ОСОБА_1.», однак дію Державного акту на право постійного користування землею від 23 вересня 1992 року за № 466 на земельну ділянку площею 42 га припинено не було, цей державний акт не скасовано та не визнано недійсним. На час прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області наказу № 14-6757/14-17-СГ від 19 травня 2017 року вся земельна ділянка фермерського господарства була засіяна і оброблена.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якій виклав заперечення, аналогічні відзиву на позов Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та прохала суд їх задовольнити.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, неодноразово будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники заперечували проти задоволення позову, зазначили, що ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 1 га як учаснику АТО. Земельна ділянка площею 4.12 га знаходилась у користуванні у позивача, однак на даний час позивач втратило право користування на вказану земельну ділянку, тому підстави для скасування оспорюваного наказу відсутні.

Представник третьої особи Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області у судове засідання не з'явився, пояснень по справі не надав.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 на підставі рішення 10 сесії ХХ1 скликання Новоселівської сільської ради народних депутатів від 23 вересня 1992 року був виданий Державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку площею 42 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказаний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 466.

Фермерське господарство «ОСОБА_1» як юридична особа було створено та зареєстровано 24.05.1994 року, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Розпорядженнями Арбузинської райдержадміністрації від 27 липня 2007 року за №№ 372, 376 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 для ведення фермерського господарства із земель постійного користування фермерського господарства «ОСОБА_1.» в межах території Новоселівської сільської ради та затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на право оренди на земельні ділянки ОСОБА_1 із земель постійного користування фермерського господарства «ОСОБА_1.».

На ім'яОСОБА_7 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8, зареєстрований 11 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 6.36 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2.

На ім'яОСОБА_7 також видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_9, зареєстрований 11 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 0.59 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3.

На ім'яОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_10, зареєстрований 11 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 6.36 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_4.

На ім'яОСОБА_9 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_11, зареєстрований 11 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 7.36 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5.

На ім'яОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_12, зареєстрований 11 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 7.28 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_6.

На ім'яОСОБА_8 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_13, зареєстрований 11 вересня 2007 року на земельну ділянку площею 7.28 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_7.

Розпорядженням Арбузинської райдержадміністрації від 4 грудня 2012 року № 521 надано дозвіл ОСОБА_10 на приватизацію земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель фермерського господарства «ОСОБА_1.» орієнтовною площею 7.6 умовних кадастрових гектар в межах території Новоселівської сільської ради.

Як встановлено рішенням господарського суду Миколаївської області від 17 квітня 2018 року та постановою Верховної Суду від 21 листопада 2018 року 23 серпня 2007 року між фермерським господарством «ОСОБА_1» та Арбузинською районною державною адміністрацією Миколаївської області був укладений договір оренди земельною ділянки площею 4.12 га, тобто площею, яка залишилася після розпаювання земельної ділянки площею 42 га, яка була передана у постійне користування фермерському господарству «ОСОБА_1», строком на 5 років. Цими ж судовими рішеннями встановлено, що вказаний договір припинив свою дію 6 листопада 2012 року.

Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року, який діяв на час набуття позивачем права користування земельною ділянкою, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Частиною першою статті 23 цього Кодексу передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ.

Частиною другою статті 92 ЗК України 2001 року передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації інвалідів, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.

Пунктом 1 Перехідних положень ЗК України 2001 року визначено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняття відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього кодексу.

Відповідно до пункту 6 Перехідних положень ЗК України 2001 року, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть їх мати на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому законом порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення їх у встановленому законом порядку та отримання у власність чи користування.

Згідно пункту 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Зазначеним пунктом не передбачено збереження за громадянином права постійного користування земельною ділянкою, а виокремлено лише збереження за ними земельних ділянок на праві власності або тимчасового користування, в тому числі на умовах оренди.

З наведеного слідує, що законодавець чітко розмежував поняття «право тимчасового користування» та «право постійного користування», яке за приписами ЗК України, що набрав чинності у січні 2002 року, не передбачив можливості отримання громадянами у постійне користування земельних ділянок, у зв'язку з чим Перехідними положеннями встановлено необхідність проведення переоформлення особами права користування земельною ділянкою, отриманою до набрання ним чинності. Законодавством чітко встановлено строк протягом якого особа повинна була у встановленому законом порядку переоформити право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру (частина восьма статті 79-1 ЗК України).

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту включення до ЗК України 2001 року спеціальної норми, яка регулює порядок формування земельних ділянок, визначення їх меж та внесення інформації до Державного земельного кадастру, позивач зобов'язаний був відповідно до вимог діючого законодавства оформити виділену йому земельну ділянку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 приватизували земельну ділянку площею 37.88 га від загальної площі 42 га, на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, надану фермерському господарству «ОСОБА_1» на підставі вищезазначеного Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Проте, частина земельної ділянки площею 4.12 га не була позивачем належним чином оформлена та у встановленому законом порядку зареєстрована.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-6757/14-17-СГ від 19.05.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та надано йому у власність земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

З огляду на викладене, суд вважає, що на час винесення оспорюваного наказувказана вище земельна ділянка площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_1 не знаходилася на законних підставах у користуванні фермерського господарства «ОСОБА_1», у зв'язку з чим Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області мало право для розпорядження зазначеною земельною ділянкою.

Суд враховує, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте до 2004 року, гарантоване статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України, однак реалізація такого права пов'язана не виключно з самим по собі існуванням такого права, а й з механізмом його реалізації, що не виключає обов'язку особи здійснити певні дії, зокрема - переоформити своє право, тоді як позивач зазначену вимогу законодавства упродовж всього періоду користування земельною ділянкою не виконав.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про законність виділення спірної земельної ділянки в користування ОСОБА_2 та відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 140/1903/16-ц.

Так, аргументи позивача відносно того, що позивач має беззаперечне право постійного користування спірною земельною ділянкою згідно вказаного вище державного акту та ним не було надано згоду на передачу земельної ділянки в користування ОСОБА_2, а також те, що позивач продовжує сплачувати податки за спірну земельну ділянку, відхиляються судом, оскільки позивач зобов'язаний був зазначені земельні ділянки оформити та переоформити належним чином. Відповідно, відсутні підстави вважати, що позивач мав право користування спірної земельною ділянкою та його право було порушене у зв'язку із передачею земельної ділянки в користування відповідачу.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви фермерського господарства «ОСОБА_1» до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19 лютого 2019 року.

Суддя Т.М.Кологрива