Справа № 473/3806/19
УХВАЛА

"06" вересня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/3806/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

встановив

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з підстави порушення останнім договірних зобов`язань.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 06.09.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі.

05.09.2019 року представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1 ) та зареєстроване за ним та заборонити його відчуження.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначила, що в теперішній час є підстави вважати, що відповідач позбудеться майна, на яке можливо б було звернути стягнення. Відтак, без вжиття заходів забезпечення позову, з високим ступенем вірогідності, майно, що належить відповідачу за час розгляду справи може бути відчужено, що унеможливить виконання рішення суду та завдасть позивачу значних майнових збитків.

Вжиття таких заходів не може завдати ще більше шкоди, ніж та, якій можна запобігти, і не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.6,ч.7 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України передбачає, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Всупереч положенням ч. 2 ст.149 ЦПК України, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів з приводу вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на відчуження нерухомого майна на користь третьої особи.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, доводи позивача про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, наразі є лише припущенням. В силу вимог ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що заявником не доведено співмірність суми позовних вимог з розміром вартості майна, що підлягає арешту, не доведено реальної загрози розпорядження відповідачем майном, тощо в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258, 261 ЦПК України

постановив

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/3806/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Вознесенський міськрайонний Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: М.М. Ротар