Справа № 2-404/11
Номер провадження 6/404/409/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому заяви АТ «Укрсоцбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення його до виконання по цивільній справі №2-404/11, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення його до виконання по цивільній справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

На обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2012 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 516 857 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. 10.10.2013 року рішення суду набрало законної сили. На підставі якого було видано виконавчий лист та направлено поштою 21.10.13 року на виконання до Відділу ДВС, однак згідно наданої відповіді Фортечного ВДВС вищезазначений виконавчий лист до відділу не надходив та на адресу АТ «Укрсоцбанк» не повертався, тому є підстави вважати, що даний виконавчий лист було втрачено при пересилці, просить видати дублікат виконавчого листа та визнати поважною причину пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання сторони не з»явилися, про час і місце розгляду справи, повідомлено належним чином. Від боржника суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність з урахуванням його заперечень. Неявка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви.

Боржником подано заперечення проти видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред»явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначається, що заява про видачу дубліката виконавчого містить зазначення , що виконавчий лист №2-404/11 для примусового виконання направлено поштою 21.10.2013р. , але матеріали справи ( а.с. 236 т.1) містять заяву та розписку про видачу виконавчого листа лише 21.05.15 року.

ОСОБА_2 вводить суд в оману для обґрунтування поважності пропуску строку пред»явлення виконавчого листа до виконання.

Із набранням чинності 09.03.2011 року Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, який діяв на той час, та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) строки предявлення виконавчих документів до виконання було змінено.

Відтак, статтею 22 даного Закону було визначено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання у визначені строки.

Виконавчі документи, які раніше могли бути пред'явленими до виконання протягом трьох років, зокрема виконавчі листи та інші судові документи, а з 09.03.2011р. могли бути пред'явлені лише протягом одного року.

Поновлення строку на предявлення виконавчого документа до виконання можливе лише стосовно виконавчих документів, які видані судом.

Згідно ст.23 Закону України "Про виконавче провадження (в редакції 2012р.) стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання. Аналогічна вимога містилась і у ст.371 ЦПК України, яка діяла до 15 грудня 2017 року.

Відповідно до супровідного листа Апеляційного суду Кіровоградської області по даній цивільній справі від 18.10.2013р., дана цивільна справа була повернута до Кіровського районного суду м.Кіровограда тільки 22 жовтня 2013р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Вх.№ 43743 (а.с.235).

ОСОБА_2, Кіровський районний суд м.Кіровограда ні яким чином не міг видати стягувачу виконавчий лист до 21 жовтня 2013р. так як справи в суді не було, а стягувач посилається на виконавчий лист саме Кіровського районного суду м.Кіровограда.

Згідно додатку до заяви про видачу дубліката виконавчого листа який надав стягувач до суду (а.с.245) представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 21.10.2013р. подав до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ виконавчий лист виданий 01.06.2012р. Кіровським районним судом м.Кіровограда по справі №2-404/11.

28 квітня 2015р. представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 звернулась з заявою до Кіровського районного суду м.Кіровограда з метою отримати виконавчий лист. 21 травня 2015р. представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 вперше отримала в суді виконавчий лист по даній справі (а.с.236), тобто через 9 місяців після спливу строку в один рік для предявлення виконавчого листа до виконання.

З урахуванням вищенаведеного, представник банку ОСОБА_3 не міг 21.10.2013р. подати до виконання виконавчий лист по даній справі і направити його по пошті, так як згідно матеріалів цивільної справи, виконавчий лист вперше було отримано іншим представником банку тільки 21 травня 2015р., тобто через 9 місяців після спливу строку в один рік для предявлення виконавчого листа до виконання і через 19 місяців після дати, якою стягувач обґрунтовує втрату виконавчого листа.

Доказом, що підтверджує дану обставину є заява представника банка ОСОБА_4, яка подана до суду згідно відбитку штампу 28.04.2015р. та її власноручна напис про отримання виконавчого листа тільки 21 травня 2015р. (а.с.236).

Згідно п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобовязані не приховувати докази. Частина 4 даної статті передбачає, що за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Частина 6 ст.81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Стверджується, що на протязі більш ніж 5,5 років банк не цікавився, не контролював хід виконавчого провадження, належно не виконував свої права та обовязки передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо стягнення більш ніж півмільйона гривен.

Тільки 29 листопада 2017р. отримано відповідь Фортечного ВДВС м.Кропивницького , який повідомив стягувачу, що виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-404/11 від 01.06.2012р. на виконання до відділу не надходило (а.с.246).

Відповідно доп.17.4 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З моменту проголошення Ухвали від 10 жовтня 2013р. апеляційним судом Кіровоградської області по даній справі та по 29 жовтня 2018р., тобто більш ніж 5 років, банк не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документу до виконання та згідно ст.370 ЦПК України видачу дублікату виконавчого листа (редакція до 15.12.2017р.)

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищенаведеного, банком не підтверджено належними та допустимими доказами, що виконавчий лист було предявлено до виконання до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ у встановлений законом строк - один рік та його втрату.

Підстави передбачені ст.433 ЦПК України та доп.17.4 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України відсутні та недоведені стягувачем.

До заяви про видачу дубліката виконавчого листа який надав стягувач до суду додані додатки (а.с.245,246).

Згідно ч.2 та ч.5 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним засвідченій копії. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".

В звязку з вищенаведеним, на підставі ст.ст.77,78,89 ЦПК України, просить визнати додатки до заяви (а.с.245,246) неналежними та недопустимими доказами по справі, а в задоволенні заяви відмовити повністю.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2012 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 516 857 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Згідно заяви, наявної в матеріалах справи , представник банку ОСОБА_4 отримала виконавчий лист лише 21.05.2015 року, що підтверджується її власноручним підписом на заяві про видачу виконавчого листа.

Таким чином, 21.10.2013 року представник Банку не міг подати до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до відповіді Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області лише від 29.11.2017 року перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень вищезазначений виконавчий лист на виконання до відділу не надходив.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено положеннями ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами судочинства в України є обов'язковість судового рішення (ст.129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною першою статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень чинного ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачене судове рішення, та чи не втратило вони законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до ст.. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання суд постановляє ухвалу

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки недобросовісність поведінки позивача ( вихід за межі здійснення цивільних прав) призводить до відмови у захисті його прав.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Згідно вимог ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є , зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, інтересів держави.

Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб , визначений законами України ( ст..5 ЦПК України).

З»ясувавши обставини , пов»язані з отриманням виконавчого листа, суд приходить до висновку щодо відсутності поважних причин пропуску строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа.

Керуючись ст. 433, п. 17.4 Розділу ХІІ перехідних положень ЦПК України ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви АТ «Укрсоцбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення його до виконання по цивільній справі №2-404/11, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 15 днів з для проголошення ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова