ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/5442/18

провадження № 22-ц/4809/174/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Кіселика С. А., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

заінтересована особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету міської ради

м. Кропивницького,

особа, яка не брала участі у справі, але оскаржила рішення - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_8, від імені якого діє представник - адвокат ОСОБА_10, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І. М.) від 11 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника

У серпні 2018 року ОСОБА_4, діючи в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернулась в суд із заявою в якій просить встановити факти, що мають юридичне значення:

що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;

що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заяву обґрунтовує тим, що вона з ОСОБА_11 проживали разом, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у них народилося троє дітей. Актові записи про батька дітей вчинені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. За життя ОСОБА_11 визнавав себе батьком їх дітей, приймав безпосередню участь у їх вихованні, надавав матеріальну допомогу, проводив з ними багато часу, дівчаток водив у садочок та на підготовку до школи. Проте ІНФОРМАЦІЯ_6 він раптово помер. Визнання факту батьківства необхідне для соціальної адаптації дітей, уникнення незручних питань та нормального психологічного розвитку.

Короткий зміст рішення суду

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2018 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Суд встановив, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд мотивував свої рішення тим, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_11 проживали однією і останній за життя визнавав себе батьком їх спільних трьох дітей. Факти батьківства суд встановив для соціальної адаптації дітей, забезпечення нормальних умов їх психологічного розвитку.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_8, від імені якого діє представник - адвокат ОСОБА_10, не брав участі у справі, але оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, просив скасувати його, а заяву залишити без розгляду.

Свої вимоги ОСОБА_8 обґрунтовував тим, що він являється сином ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, та спадкоємцем першої черги. Він звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Нестеренко С. А. з заявою про прийняття спадщини, а згодом дізнався, що з аналогічною заявою звернулася ОСОБА_4 в інтересах своїх малолітніх дітей. Цю обставину заявник приховала при зверненні до суду. Стверджуючи, що з ОСОБА_11 заявник проживала однією сім'єю з 2010 року, вона також не повідомила суду про наявність у неї ще однієї дитини, 2014 року народження, яку вона не вважає дитиною ОСОБА_11 Він заперечує дійсність стверджуваннях заявником фактів батьківства ОСОБА_11 відносно її батьків, а надані нею докази вважає недостатніми. Він також вказує, що фактично між ним і заявником існує спір про право на спадщину, яка відкрилася після смерті його батька.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Заявник ОСОБА_4 а також заінтересована особа не скористалися своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.

ОСОБА_8 особисто в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився. Його представник - адвокат ОСОБА_10 підтримала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_4 повідомлена належним чином про час, дату і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького, також повідомлена про розгляд справи належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Згідно свідоцтв про народження, виданих Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, записані ОСОБА_11 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, записані ОСОБА_11 та ОСОБА_4.

Записи про батька дітей вчинені на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 50 років.

ОСОБА_4 та ОСОБА_11 проживали однією, вели спільне господарство, ОСОБА_11 визнавав себе батьком ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

15 травня 2018 року до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Нестеренко С. А. звернувся ОСОБА_8, син померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11, з заявою про прийняття спадщини. на підставі цієї заяви нотаріусом заведено спадкову справу № 14/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, його батьком зареєстровано ОСОБА_11 (а. с. 119).

Крім того, 08 червня 2018 року з заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_11 звернулася ОСОБА_4 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, проте факт батьківства спадкодавця стосовно дітей заявника не підтверджено відомостями актів цивільного стану про їх народження. Однак такі факти мають юридичне значення для заявника та можуть бути встановлені у судовому порядку.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано ст. 125 СК України .

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В тому числі справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами ( п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У порядку окремого провадження не підлягають розгляду спори про право.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись у серпні 2018 року до суду із заявою про встановлення юридичних факті, заявник не вказала про наявність будь-яких спорів, які виникли у зв'язку зі смертю ОСОБА_11, зазначивши, що її звернення направлене лише на реалізацію немайнових прав дітей.

Проте з світлокопії матеріалів спадкової справи № 14/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11, заведеної приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Нестеренко С. А., вбачається, що 15 травня 2018 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_8 - син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 119).

Крім того, 08 червня 2018 року з заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_11 звернулася ОСОБА_4 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

При цьому факт батьківства спадкодавця стосовно дітей заявника не підтверджено відомостями актів цивільного стану про їх народження. Однак такі факти мають юридичне значення для заявника та можуть бути встановлені у судовому порядку.

У зв'язку з цим є обґрунтованим твердження ОСОБА_8 про те, що встановлення фактів батьківства є необхідним для заявника не лише для забезпечення усвідомлення дітьми того, хто являється їх батьком, а й для доведення прав дітей на спадщину.

Враховуючи, що факти батьківства є юридичними і підлягають доведенню у справі про спадкування, але заперечуються конкуруючим спадкоємцем - ОСОБА_8, суд робить висновок, що між учасниками справи фактично існує спір про право на спадщину, який підлягає розгляду в позовному провадженні, а стверджувальні заявником факти можуть являтися підставою такого позову.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічний правовий наслідок передбачено ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Встановивши у даній справі наявність спору про право, суд вважає обґрунтованими вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8 про скасування рішення суду першої інстанції і залишення заяви ОСОБА_4 без розгляду.

При цьому вона не позбавлена права звернутися до суду в поряду позовного провадження.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв'язку з тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, то ухвалене ним рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Натомість вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими і підтверджені відповідними доказами.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315, ст.ст. 367, 374, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8, від імені якого діє представник - адвокат ОСОБА_10, задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2018 року скасувати, а заяву ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. А. Кіселик

С. І. Мурашко