Ухвала

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 450/1237/17

провадження № 61-2393ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2016 року, його поновлено на посаді директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». На підставі зазначеного рішення відповідачем видано наказ від 25 липня 2016 року № 357/к та поновлено його на посаді. Проте, 29 липня 2016 року наказом № 360/к його вдруге звільнено з посади директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року його позов задоволено, визнано незаконним звільнення та поновлено на посаді директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання. Посилаючись на встановлену судом незаконність його звільнення, на невиконання рішення суду від 16 січня 2017 року щодо поновлення його на посаді, керуючись статтею 235 КЗпП України, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2016 року по 24 квітня 2017 року у сумі 115 810,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2016 року по 24 квітня 2017 року у розмірі 115 810,00 грн. Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2016 року по 24 квітня 2017 року у розмірі 113 003,55 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

23 січня 2019 року Акціонерне товариство «Укрпошта» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 115 810,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, правомірність застосування критерію малозначності Верховним Судом, підтверджено Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Азюковська проти України» від 09 жовтня 2018 року (№ 26293/18).

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак