Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/100/19
Провадження № 2/376/300/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

ускладі: головуючого судді - Клочка В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

Позивач просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 42,6 кв.м, посилаючись на те, що 17.11.2015 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. та зареєстрований у реєстрі за № 1819, відповідно до якого спадкоємцем всього її майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, і на що спадкодавець має право за законом є позивач - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що 17.01.2018 року видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина у складі квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 42,6кв.м: 1/2 частка квартири належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 12.03.2007 року Державним підприємством «Дослідне господарство Сквирської дослідної станції інституту агроекології Української академії аграрних наук», а 1/2 частка належить їй у зв`язку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, шляхом постійного проживання разом з останнім на час відкриття спадщини.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ..

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернувся до Сквирської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини.

Однак, державний нотаріус Сквирської державної нотаріальної контори Савченко М.А. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_2 , про що 29.09.2018 року видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Обґрунтовуючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус посилається на п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (надалі - Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, заперечень не має.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що 17.11.2015 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. та зареєстрований у реєстрі за № 1819, відповідно до якого спадкоємцем всього її майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, і на що спадкодавець має право за законом є позивач - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що 17.01.2018 року видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина у складі квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 42,6 кв.м: 1/2 частка квартири належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 12.03.2007 року Державним підприємством «Дослідне господарство Сквирської дослідної станції інституту агроекології Української академії аграрних наук», а 1/2 частка належить їй у зв`язку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах,шляхом постійного проживання разом з останнім на час відкриття спадщини.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ..

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернувся до Сквирської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини.

Однак, державний нотаріус Сквирської державної нотаріальної контори Савченко М.А. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_2 , про що 29.09.2018 року видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Обґрунтовуючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус посилається на п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (надалі - Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Пунктом 4.14 Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Також, нотаріусом у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що на підтвердження факту смерті та часу смерті спадкоємцем надано свідоцтво про смерть; місце відкриття спадщини встановити не є можливим у зв`язку з тим, що дані про місце реєстрації відсутні (згідно з інформацією, наданою загальним відділом Сквирської міської ради на запит нотаріуса); підстави для закликання до спадкування - заповіт - нотаріусу не надано; прийняття спадщини здійснено за заявою, поданою до нотаріальної контори. Крім того, встановлено, що до складу спадкового майна входить майно, що належало чоловікові спадкодавця, протее жодних документів, що підтверджують факт прийняття спадщини та родинних відносин, спадкоємцем не надано.

Квартира АДРЕСА_4 , дійсно належить на праві спільної часткової (в рівних частках кожному) власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 (дружині), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яке видане 12.03.2007 року Державним підприємством «Дослідне господарство Сквирської дослідної станції інституту агроекології Української академії аграрних наук» та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14127752 від 03.04.2007 року, який видано Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с.8,9).

ОСОБА_2 ,1936 р.н, проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , 1937 р.н., з 1977 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Так, проживаючи у вказаній вище квартирі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, вели разом господарство, мали спільний бюджет, здійснювали права та обов`язки щодо один одного як чоловік та дружина (а.с.10-13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер, про що 10.01.2014 року видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина квартири АДРЕСА_4 , що належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 12.03.2007 Державним підприємством «Дослідне господарство Сквирської дослідної станції інституту агроекології Української академії аграрних наук».

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 визначено, що «при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.».

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом з останнім на час відкриття спадщини, оскільки вона була зареєстрована та постійно проживала з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю понад 20 років, а саме: з 06.07.1977 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується довідками Державного підприємства «Дослідне господарство «Сквирське» Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України №227 від 17.08.2015 року, № 273 від 29.09.2015 року, № 363 від 22.12.2015 року, №36 від 26.03.2018 року, а також підтверджується відбитками штампів Сквирського РВ ГУМВС України в Київській області у будинковій книзі, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а.с.28-30, 32).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Керуючись ст. 12,95,206,263-265,268 ЦПК України, ст.3 СК України,

ст.1216-1218,1220-1223,1233-1236,1268-1270 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 42,6 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко