Провадження № 2/225/59/2019
Єдиний унікальний номер № 225/5271/18
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі

секретаря Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військово - цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в вересні 2018 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, що залишився від ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 За життя належне йому нерухоме майно ОСОБА_2 нікому не спадкував. В травні 2005 року ОСОБА_3, яка доглядала ОСОБА_2 і захоронила останнього, запропонувала їй придбати у власність спірний житловий будинок АДРЕСА_1 Вона пояснила, що за домовленістю з ОСОБА_2, після його смерті спірний житловий будинок перейде у її власність. Без укладення та нотаріального посвідчення угоди купівлі - продажу будинку, вона відмовилась купувати цей будинок. В подальшому, за їх усною домовленістю, ОСОБА_3 знялась з реєстраційного обліку за вказаною адресою і передала їй ключі і всі правовстановлюючі документи на будинок, а вона переїхала в спірний будинок, де й проживає по теперішній час. Вона вважає, що має право на визнання за собою право власності на спірний житловий будинок, що належав ОСОБА_2 за набувальною давністю, так як після смерті останнього постійно, безперервно, відкрито і добросовісно володіє та користується для власних потреб зазначеним помешканням, сплачує комунальні платежі та здійснює поточні ремонти, тощо.

Визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно позивачу для реалізації свого набутого права на власність.

Позивач в судове засідання не з'явилася, просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено на підставі свідоцтва про право на житло від 29 грудня 2000 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого БТІ м.Дзержинська (а.с. 8) вказаний житловий будинок належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до копії актового запису про смерть № 674 від 25.10.2004 (а.с. 31) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_2 належне йому майно нікому не спадкував, у нього немає спадкоємців ані за законом, ані за заповітом.

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області № 73/01-09 від 04.02.2019 (а.с.44-45) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились.

Із повідомленої позивачем ОСОБА_1 в своєму позові інформації, яка ні ким і ні чим не спростована, ОСОБА_3, яка доглядала ОСОБА_2, захоронила останнього за власні кошти, в травні 2005 року звернулась до позивача і запропонувала їй придбати у свою власність житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області, який належав ОСОБА_2 Позивач погодилася та влітку 2005 року переїхала в цей будинок, вважаючи, що на відповідній правовій підставі заволоділа ним, так як отримала всі правовстановлюючі докумети, де й проживає по теперішній час

З огляду на це суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності (п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Як вбачається з матеріалів справи, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, якому на праві власності належав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, по день своєї смерті постійно проживав в будинку за вказаною адресою.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1, починаючи з літа 2005 року за усною домовленістю з ОСОБА_3 правомірно заволоділа будинком, який належить ОСОБА_2 За час проживання в зазначеному житловому будинку позивач ОСОБА_1 несе самостійно затрати по його утриманню, сплаті комунальних послуг, тощо.

Як вже зазначалось вище, однією з визначальних підстав набуття права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України є добросовісність володіння - якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позивач ОСОБА_1, з літа 2005 року фактично вступила в управління нерухомим майном, яке належить іншій людині, а саме ОСОБА_2, який помер в 2004 році. Про інших правонаступників померлого ОСОБА_2 їй невідомо. За весь час володіння цим будинком ніхто не заявляв претензій на цей будинок. Тому вона вважала, що придбала цей будинок на законних підставах.

При цьому, факт фактичного проживання позивача ОСОБА_1 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 є свідченням про відкритість та безперервність володіння позивачем по справі чужим майном, а саме житловим будинком, належним померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, починаючи з літа 2005 року, яким є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, яка належала на праві приватної власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, тому набула права власності на вказане майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м.Горлівка Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, що залишилась від ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який належав йому на праві приватної власності, загальною площею 47,9 кв.м, в тому числі житловою площею 28.1 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв