АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/218/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 304090000 Скляренко В.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2018 року, постановленого під головуванням судді Скляренко В.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, повний текс рішення складено 27 листопада 2018 року, -

в с т а н о в и в :

В березні 2016 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що 03 лютого 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 05/Ф/11/130, відповідно умов якого відповідач отримала кредит з лімітом 133 000 грн. на задоволення споживчих потреб під заставу нерухомості, а саме двокімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, зі сплатою 18,6% річних, з кінцевим строком повернення по 02 лютого 2016 року.

Банк зазначає, що свої зобов'язання по вказаному договору виконав в повному обсязі.

ОСОБА_5 в добровільному порядку не виконувала умови кредитного договору, зокрема, вчасно не здійснювала повернення заборгованості по кредиту та процентам за його використання в обумовлені кредитним договором строки і банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості.

Рішенням Придніпровського районного суд м. Черкаси від 30 травня 2013 року позов банку задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_5 суму боргу станом на 03 лютого 2012 року. При цьому згідно рішення суду кредитний договір не розірвано, тому кредитні відносини між сторонами продовжують існувати у відповідності п. 8.3 кредитного договору до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Банк вказує, що 30 липня 2015 року відповідачем було в повному обсязі погашено заборгованість згідно рішення суду.

Проте за період з 03 лютого 2012 року по 30 липня 2015 року відповідачу відповідно до умов кредитного договору було нараховано проценти за користування неповернутою частиною кредитних коштів.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором за період з 04 лютого 2012 року по 30 липня 2015 року включно її прострочена заборгованість по процентах станом на 02 березня 2016 року становить 59 247 грн. 53 коп.

З таких підстав банк просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» прострочену заборгованість по процентах за кредитним договором в сумі 59 247 грн. 53 коп. та судові витрати.

18 листопада 2016 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» прострочену заборгованість по процентах за кредитним договором в сумі 59 247 грн. 54 коп. та судові витрати

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2018 року в задоволенні позову ПАТ «АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить рішення суду скасувати, як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що при постановленні рішення судом першої інстанції не було враховано , що між банком та ОСОБА_5 ніяких угод укладено не було , а також не було рішення суду про розірвання кредитного договору, тому банк мав законні підстави для донарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до умов кредитного договору до дня повного погашення заборгованості за договором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, так як вона безпідставна, а оскаржуване рішення залишити без змін, оскільки є законним і обґрунтованим.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 03 лютого 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 05/Ф/11130, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 133 000 грн. на задоволення споживчих потреб, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних, за прострочену заборгованість у розмірі 23,6 % річних, з кінцевим строком повернення по 02 лютого 2016 року ( п.п. 1.1, 1.3.1, 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 03 лютого 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира№ АДРЕСА_1.

Пунктом 3.10 кредитного договору встановлено проценти за користування кредитними коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п. 3.11 цього договору.

Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору ОСОБА_5 належним чином не виконувала, тому банк звернувся до відповідачки із письмовою вимогою №9121-1564 щодо дострокового виконання зобов'язань по кредитному договору, проте залишена без відповіді, тому банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2013 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5. про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 05/Ф/11/130 від 03 лютого 2011 року в сумі 154 091 грн. 03 коп., штраф за порушення умов договору іпотеки № 05/Д1/11/130 від 03 лютого 2011 року в сумі 16 735 грн. судові витрати в сумі 1 660 грн. 01 коп., всього 172 486 грн. 94 коп.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2013 року ОСОБА_5 виконала в повному обсязі 30 липня 2015 року.

Звертаючись до суду із позовом в березня 2016 року банк просив суд стягнути із відповідача на свою користь донарахованої суми відсотків за період з 21 листопада 2012 року по 29 липня 2015 року. При цьому банк посилався на те, що постановлення рішення від 30 травня 2013 року не припинило правовідносин між сторонами кредитного договору. Згідно наданого банком розрахунку сума заборгованості по відсотках становить 59 247 грн. 54 коп.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 1.3.1 банк надав позичальнику кредит на строк з 03 лютого 2011 року по 02 лютого 2016 року, тобто строк кредитного договору закінчився 02 лютого 2016 року і в межах строку відповідачка повинна була повертати кредит і сплачувати проценти періодичним платежами з першого по десяте число кожного місяця. А починаючи з 03 лютого 2016 року відповідачка повинна була б повернути всю заборгованість за договором, а не вносити щомісячні платежі.

Судом встановлено, що банком 23 червня 2011 року було направлено на адресу ОСОБА_5 письмову вимогу № 9121-1564 щодо дострокового виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, яка була залишена без відповіді. А в подальшому звернення до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та виконання рішення суду в повному обсязі.

Таким чином, строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав в 2011 році, з моменту пред'явлення банком письмової вимоги до відповідачки.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 відсотків за кредитним договором у період з 21 листопада 2012 року по 29 липня 2015 року, оскільки строк дії кредитного договору сплив, а вимоги пунктів 1.4.1, 1.4.2, 3.10.2 кредитного договору можуть застосовуватися в період дії договору.

Не варту уваги посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відсутнє рішення або угод укладених між сторонами про розірвання кредитного договору, поскільки право на звернення із позовними вимогами про стягнення процентів за користування кредитом, нараховані після 2011 року за несвоєчасну сплату процентів у позивача відсутнє.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування постановленого у справі судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2018 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: