Провадження № 2/369/4274/19
13.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Середенко Б.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горенської сільскої ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за законом,
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Горенської сільської радиКиєво-Святошинського району Київської області визнання права власності на земельна ділянка. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Померла мати позивача за життя заповіт не складала. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,005га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в установлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Також, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, права на яку належали його померлій матері ОСОБА_2 .
Просив суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 право на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 0,005 га, що надана для будівництва індивідуального гаражу та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 та була передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 згідно Рішення 24-тої сесії 5 скликання Горенської сільської ради від 12.03.2009 року, « Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 ».
Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали. Просили задоволити.
Представник Горенської сільської радиКиєво-Святошинського району Київської області до судового засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вислухавши сторін, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.
Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .
Померла ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 ..
Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За життя померла ОСОБА_2 заповіту не складала.
Інших спадкоємців, у тому числі, які згідно законодавства України мають право на обов`язкову частину у спадщині, судом не встановлено.
Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно вимог ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
ОСОБА_1 у відповідності до законодавства України належну їй спадщину прийняла, подавши приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С. заяву про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами спадкової справи.
14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьова І.С. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на гараж та на земельну ділянку, площею 0,005 га, для обслуговування гаража, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали померлій: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Однак, нотаріус своєю постановою відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та відсутністю зареєстрованого права власності за останньою відповідно до ст. 182 Цивільного Кодексу України.
Згідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони або арештів цього майна.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Отже, прийнявши спадщину після смерті матері, позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали їй, включно із правом на продовження приватизації земельної ділянки.
Відповідно до ст. 81,118, 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд( присадибна ділянка) у селах -не більше 0, 25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2019 року (справа № 369/16206/18), визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , на гараж АДРЕСА_1 , в задоволенні вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку відмовлено, оскільки спадкодавцем не було завершено процедуру приватизації.

Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Однак, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка безоплатно передана у приватну власність ОСОБА_2 , площею 0,005 га для обслуговування гаража неможливо, оскільки спадкодавцем не завершено процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, а саме не отримано Державний акт на землю та не проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням 24-тої сесії 5 скликання Горенської сільської ради від 12.03.2009 року, безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,005 га для обслуговування гаража.

Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/4-13 - якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підтвердження того, що спадкодавцем розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, суду надано: рішення виконавчого комітету Горенсько їсільської ради від 12.03.2009 року, яким безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку лощею 0,005 га для обслуговування гаража; акт встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 09.12.2008 року, виданим ТОВ Науково-виробнича фірма « АБРИС» ОСОБА_2 ; розроблено план встановлення меж земельної ділянки; отримано скорегований план розташування земельної ділянки в межах с. Горенка Горенської сільської ради ОСОБА_2 .

До Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позивачем було направлено заяву про надання дозволу ОСОБА_1 на завершення процедури приватизації в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,005 га для обслуговування гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 81,118, 121 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0, 01 гектара.

У відповідь від Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області отримали відповідь № 898/7 від 29.08.2019 року, в якій повідомлено про неможливість надання дозволу ОСОБА_1 на завершення процедури приватизації, оскільки правовими актами такої процедури не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди до 1995 року регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. (втрата чинності 13.12.1995 р.). Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного Кодексу та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до даних будинкової книги власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 з 1954 року ( рік побудови) була ОСОБА_3 .

У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1217, 1218, 1223, 1233, 1268, 1276 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Горенської сільскої ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 право на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 0,005 га, що надана для будівництва індивідуального гаражу та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 та була передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 згідно Рішення 24-тої сесії 5 скликання Горенської сільської ради від 12.03.2009 року, « Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 ».

Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 13 листопада 2019 року.

Суддя