14 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
У листопаді 2018 року до суду надійшла позовна заява позивача, у якій він просить судвизнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що остання більше року не проживає за вказаною адресою, не користується квартирою, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні квартири, чим право позивача як власника порушується.
Ухвалою суду від 12.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Від відповідача відзив на позов або письмові пояснення не надходили, відповідач в судове засідання двічі не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, допитавши свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири від 16.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 3246, на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.01.2004 року та Технічним паспортом на вказану квартиру.
12.12.2009 року позивач зареєстрував своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті.
Крім того, за вказаною адресою, також зареєстровано місце проживання його доньки ОСОБА_2 (раніше - ОСОБА_1) А.І., що також підтверджується відміткою у її паспорті.
Проте, з 07.08.2015 року ОСОБА_2, за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2, фактично не проживає, оскільки з 07.08.2015 року відповідач уклала шлюб з ОСОБА_4 та разом з ним почала мешкати за новою адресою.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_3 з 2015 року.
Оскільки протягом більш ніж один рік відповідач не проживає у зазначеній квартирі, але самостійно не знялася з реєстраційного обліку, зазначене порушує права позивача, як власника квартири, та є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню.
Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знялася з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 206 в будинку № 6 по вул. Портова в м. Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.В.Геєць