Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4238/18
Провадження №: 2/332/272/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2019 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Вельможко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на садовий будинок з господарськими спорудами, -
ВСТАНОВИВ:
04.12.2018р. позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначено, що рішенням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів від 24.11.1988 року № 375/8 Запорізькому металургійному комбінату «Запоріжсталь» було відведено земельні ділянки вздовж траси шламопроводу по вул. Валовій, вул. Славгородській, вул. Прияружній, вул. Житомирській та вул. Шламовій для організації колективних садів. Відповідно до цього рішення було створено Садове товариство «Комунальник-2» та батьку позивачу ОСОБА_2, як члену кооперативу було відведено земельну ділянку № 56 розміром 0, 03 га для садівництва та будівництва садового будинку. Будучи членом кооперативу він у 1986 році побудував садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шламова, ділянка № 56.В 1996 році ОСОБА_1, став членом кооперативу «Комунальник 2» за домовленістю із батьком, згідно до п. 15 Статуту садівничого товариства «Комунальник-2». Вказані будівлі та споруди не є самочинним будівництвом, оскільки побудовані до 1992 року, а саме у 1986 році. Цей факт підтверджується технічним паспортом, виготовленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19.04.2018р., інвентаризаційна справа № 7376. Згідно технічного паспорту садовий будинок складається з садового будинку літ. «А», фундаменту літ. «Б», навісу літ. «В», вбиральні літ. «Г», фундаменту сараю літ. «Д». На даний час позивач не має можливості зареєструвати права власності за спрощеним порядком, передбаченим ч. 3 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки для реєстрації садового будинку він повинен надати документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, міститься перелік об'єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. У звязку з цим просить в позові визнати право власності на садовий будинок з господарськими будівлями.
Ухвалою суду від 07.12.18р. відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 27.12.18р. закрито підготовче провадження по справі.
В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3 позов підтримав та пояснив, що всі обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_4 зазначила, що вона просить ухвалити рішення на розсуд суду, та пояснила, що Запорізька міськрада не має майнових вимог щодо спірного майна. Заперечень на позов не надавала.
Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заперечень суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Як встановлено судом та зазначено в позові, рішенням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів від 24.11.1988 року № 375/8 Запорізькому металургійному комбінату «Запоріжсталь» було відведено земельні ділянки вздовж траси шламопроводу по вул. Валовій, вул. Славгородській, вул. Прияружній, вул. Житомирській та вул. Шламовій для організації колективних садів.
Відповідно до цього рішення було створено Садове товариство «Комунальник-2» та батьку позивача ОСОБА_2, як члену кооперативу було відведено земельну ділянку № 56 розміром 0, 03 га для садівництва та будівництва садового будинку. Будучи членом кооперативу він у 1986 році побудував садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шламова, ділянка № 56. В 1996 році ОСОБА_1, став членом кооперативу «Комунальник 2» за домовленістю із батьком, згідно до п. 15 Статуту садівничого товариства «Комунальник-2». Вказані будівлі та споруди не є самочинним будівництвом, оскільки побудовані до 1992 року, а саме у 1986 році. Цей факт підтверджується технічним паспортом, виготовленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19.04.2018р., інвентаризаційна справа № 7376. Згідно технічного паспорту садовий будинок складається з садового будинку літ. «А», фундаменту літ. «Б», навісу літ. «В», вбиральні літ. «Г», фундаменту сараю літ. «Д». На даний час позивач не має можливості зареєструвати права власності за спрощеним порядком, передбаченим ч. З ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки для реєстрації садового будинку він має надати документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку на якій розташований будинок.
Приватизувати земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шламова, ділянка № 56 позивач також не може, оскільки не може підтвердити право власності на садовий будинок, який на ній розташований.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, міститься перелік об'єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема зазначено, що до "самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. В даному випадку садовий будинок з господарськими будівлями не є самочинним будівництвом, оскільки побудовані до 1992 року, а саме у 1986 році. Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.
Складений за результатами технічної інвентаризації технічний паспорт на садовий будинок з господарськими будівлями від 19.04.2018р., який засвідчує відповідність вказаного садового будинку вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом садового будинку до 05 серпня 1992 року.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2)на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.
Будівництво вказаного садового будинку регламентувалося нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року.
Таким чином, законодавство, яке було чинне на час завершення будівництва садового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не повязувало виникнення права власності на нерухоме майно з державною реєстрацією такого права.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підставою для визнання права власності в порядку ст.392 ЦК України у випадку його невизнання або оспорення є доведення того, що при відсутності такого спору є підстави стверджувати про перебування майна у власності позивача. При цьому, такий правовий статус майна повинен бути набутим у порядку встановленому законом. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відсутність оригіналу документу про право власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності обмежує реалізацію моїх прав, як власника даного об'єкту нерухомості.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно п. 37 Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, в також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи викладене позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів, оскільки іншим шляхом вирішити це питання не представилось можливим.
Викладені обставини підтверджують наступні докази, які були досліджені судом: рішення № 375/8 від 24.11.1988 р.; статут садівничого товариства «Комунальник-2»; рішення ЗМР № 43/181 від 17.10.2007р.; витяг з ЄДР № 23617689 від 14.05.2018р.; технічний паспорт спірного обєкту; відповідь архівного управління № 04-21/М-285 від 14.05.2018р.; відповідь департаменту архітектури № М-1078 від 17.05.2018р.; ситуаційна схема земельної ділянки із розташуванням спірного обєкту; висновок про вартість оцінки обєкту; свідоцтво про смерть ОСОБА_5; свідоцтво про смерть ОСОБА_6; свідоцтво про народження ОСОБА_7; членська книжка члена кооперативу; довідка про присвоєння поштової адреси.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані, засновані на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок з господарськими будівлями то спорудами, розташований за адресою: м. Запоріжжя, Заводський район, Садівниче товариство «Комунальник-2», вул. Шламова, буд. № 56, що складається з садового будинку літ. «А», фундаменту літ. «Б», навісу літ. «В», вбиральні літ. «Г», фундаменту сараю літ. «Д»
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2019 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік