Справа № 313/1527/18
Провадження № 2/313/158/2019
21.01.2019 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 26 в будинку № 4 по вул. Чкалова, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.
Позивачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, але у судове засідання не зявилася. До суду звернулася з письмовою заявою з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд встановив, що позивачці на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.12.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Веселівським районним бюро технічної інвентаризації від 05.12.2007 р. номер витягу 16928318 (а.с.6-7).
В належній позивачці на праві приватної власності квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 24.10.2018 р. № 2839 виданої виконавчим комітетом Веселівської селищної ради (а.с.8).
Сам факт реєстрації відповідача в належній позивачці квартирі на праві приватної власності квартирі порушує права позивачки як її власника та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження. Реєстрація відповідача за даною адресою позбавляє позивачку права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послуг.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно змісту ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На теперішній час відповідач не мешкає і не зявляється без поважних причин у її квартирі понад один рік, враховуючи положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 в судовому порядку може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позивачка на теперішній час має намір провести відчуження власної будинку, але наявність не знятої з реєстрації третьої особи та майбутні труднощі змушують покупців відмовлятися від укладення договору купівлі-продажу. Отже, дії (бездіяльність) відповідача обмежують позивачки право власності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція визначена у постанові ВСУ від 16.11.2016 р. по справі № 6-709цс16, у постанова ВСУ від 01.03.2016 р. по справі № 825/1335/13-а).
Слід також зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Звернення позивачки до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником її прав.
Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, суд вважає, що права позивачки, як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту.
Питання із судовоми витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням заяви ОСОБА_1, яка судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, просить залишити за нею.
На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись розясненнями п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 р., а також ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користуванням квартирою № 26 в будинку № 4 по вул. Чкалова, в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.
Судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 25.01.2019 р.
Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_3