ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4423/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/879/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 про розгляд справи з повідомленням сторін у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тернопільського апеляційного від 6 серпня 2019 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2019 року. Ухвалено розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначну у зв`язку з її незначною складністю.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в Тернопільському апеляційному суді на 5 вересня 2019 року без виклику сторін.

22 серпня 2019 року від представника ОСОБА_4 ОСОБА_1 надійшло клопотання про виклик позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_1 в судове засідання.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості даного клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст.368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дана справа входить до переліку тих, які розглядаються судом в порядку спрощеного провадження.

Вмотивовуючи підстави звернення з даним клопотанням апелянт вказує, що бажає взяти участь у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги та особисто надати пояснення суду.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 6 серпня 2019 року та 22 серпня 2019 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Нормами ч. 4 ст. 277 ЦК України визначено право відповідача на подачу в установлений строк заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, за результатами розгляду якого суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, або про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та зміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦПК України частини друга-шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1)предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2)характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Аналогічні положення містять норми ч.3 ст.369 ЦПК України, у відповідності до якої лише з урахуванням конкретних обставин суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом , який входить до переліку справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування не потребують проведення судового засідання з повідомленням сторін. Внаслідок цього апеляційний суд не знаходить підстав для розгляду справи з викликом учасників справи в судове засідання.

Норми ч. 1 ст. 8 ЦПК України, у відповідності до яких ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату та місце розгляду справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи, апеляційним судом дотримані.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням викладеного, клопотання ОСОБА_4 , про розгляд справи з повідомленням учасників справи є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також звертає увагу на висновки Европейського суду з прав людини, висловлені у справі «Мельник проти України» / заява № 23436/03, рішення від 28 березня 2006 року/, де Суд вказав, що «право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, с. 1867, параграф 37).

Далі суд зазначав, що «Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, параграф 45). Суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист. (див. mutatis mutandis, Miragall Escolano and others v. Spain, рішення N 38366/97, параграф 37, ECHR 2001-I; Zlovska and Zlovska v. the Czech Republic, рішення N 46129/99, параграф 51, ECHR 2002-IX).

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції).

В рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B).

Рішення суду щодо виконання вимог закону не є перешкоджанням у доступі до правосуддя.

З урахуванням цього, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання апелянта про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 369 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_4 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Г.М. Шевчук

Судді: Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський