Єдиний унікальний номер 235/6918/18
Провадження №2-о/235/10/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.,

за участю секретаря судового засідання Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт прийняття ним спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3, який помер 18.01.2003 року, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

На обґрунтування поданої заявником заяви зазначено, що 18.01.2003 помер його батько ОСОБА_3, який на момент своєї смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак останні 3 роки у звязку з поганим станом здоровя проживав без реєстрації разом із заявником за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Звірове, вул.Комарова, 20. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є заявник єдиний син та дружина померлого ОСОБА_2 (далі заінтересована особа). Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Звірове, вул.Комарова, 20.

Заявник спадщину після смерті батька прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки був зареєстрований та проживав у вказаному житловому будинку разом зі своєю сімєю. Після смерті спадкодавця продовжує проживати в спадковому будинку, несе витрати, повязані зі зберіганням та управлінням житловим будинком та прилеглої до нього земельної ділянки. Оригінали документів на будинок також знаходяться у заявника.

Заінтересована особа не виявила бажання прийняти спадщину.

На думку заявника, протягом 6 місяців він вчинив дії, що свідчать про фактичний вступ у володіння спадковим майном, і відповідно до ЦК УРСР 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини та відсутні докази фактичного прийняття спадщини.

В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.4).

Заінтересована особа правом участі в судовому засіданні не скористалась, надала заяву, за змістом якої підтвердила своє небажання приймати спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 18.01.2013, погодилась з тим, що заявник одноосібно прийняв спадщину після смерті спадкодавця, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини просила задовольнити, справу розглянути у її відсутність (а.с.27).

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 10.12.2018 у державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори витребувані відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті померлого 18.01.2003 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості щодо кола спадкоємців, які отримали свідоцтва про право на спадщину, та належним чином завірені копії спадкових справ (а.с.30).

Ухвалою суду від 21.01.2019 у державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області витребувані відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті померлого 18.01.2003 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості щодо кола спадкоємців, які отримали свідоцтва про право на спадщину, та належним чином завірені копії спадкових справ (а.с.38).

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження VII-УР №0288691 батьками заявника є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9).

ОСОБА_3 помер 18.01.2003, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КИ №489385 від 27.01.2003 (а.с.8).

Актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, затвердженого 06.08.1974 архітектором Красноармійського району, на підставі рішення виконкому Піщанської сільської ради депутатів трудящих від 04.07.1974, ОСОБА_3 встановлені в натурі межі присадибної земельної ділянки, виділеної для будівництва індивідуального жилого будинку, розташованої в селі Звірове Піщанської сільради Красноармійського (нині Покровського) району Донецької області (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР забудовником на відведеній земельній ділянці є ОСОБА_3, строк початку та закінчення будівництва 1974-1976 роки (а.с.14).

За даними технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Звірове, вул.Комарова, 20, власником будинку вказаний ОСОБА_3 (а.с.11).

За змістом довідки №1184 від 24.10.2018, виданої виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Дніпропетровської області, вбачається, що померлий 18 січня 2003 року ОСОБА_3 до дня смерті був прописаний в будинку, що розташований в селі Гаврилівка Покровського району Дніпропетровської області, на день смерті в будинку був прописаний один (а.с.16).

За актом-підтвердження від 31.10.2018, затвердженого в.о. сільського голови Піщанської сільської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без реєстрації з листопада 2000 року по день смерті - 18.01.2003 проживав в селі Звірове Піщанської сільської ради Покровського (Красноармійського) району Донецької області, вул.Комарова, 20 у власному будинку разом з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_1 (а.с.18).

Постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 30.10.2018 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 18.01.2003, на житловий будинок, у звязку з неприйняттям ним спадщини у встановлений законом строк, адже разом з батьком до моменту його смерті не проживав, що свідчило б про фактичне прийняття ним спадщини (а.с.15).

З наданої Другою покровською державною нотаріальною конторою відповіді на ухвалу суду від 10.12.2018, вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54482220 від 13.12.2018 спадщина після смерті ОСОБА_3, померлого 18.01.2003, в Другій покровській державній нотаріальній конторі не відкривалась. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була відкрита Покровською державною нотаріальною конторою 30.10.2018 № спадкової справи 270/2018 (а.с.35).

Покровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на виконання ухвали суду від 21.01.2019 надано копію спадкової справи №270/2018 до майна померлого 18.01.2003 ОСОБА_3, а також повідомлено, що згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями майна померлого є дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4, які спадщину у встановлений законом термін не прийняли. З копії спадкової справи вбачається заява ОСОБА_2 від 30.10.2018, за змістом якої остання спадщину за законом у встановлений законом строк не прийняла, не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно померлого було видане на імя його сина ОСОБА_1 (а.с.44-56).

Зважаючи на наведені обставини, суд, вирішуючи заявлені вимоги, виходить з таких норм права.

За приписами п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 розяснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Суд зазначає, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась 18.01.2003 (день смерті останнього) та строк її прийняття закінчився до 01.01.2004, відповідні спадкові відносини регулюються ЦК УРСР.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Приписами ст.548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно зі ст.525 вказаного кодексу, є день смерті спадкодавця.

За змістом ч.1 та ч.2 т.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Оскільки даний факт є підставою встановлення певного правового статусу особи та повязаний з виникненням його особистих та майнових прав, цей факт може бути встановлений у судовому порядку, як це передбачено ч.2 ст.315 ЦПК України.

Як зазначено в п.2 вищезгаданої постанови Пленуму ВСУ, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору,

розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

На підставі викладеного, враховуючи, що наданими доказами підтверджується факт проживання заявника з померлим з листопада 2000 р. по день смерті останнього, а також наявність у заявника документів щодо майна померлого (акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, затвердженого 06.08.1974, свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду),суд доходить висновку, що заявник прийняв спадщину за законом після смерті батька, а тому, оскільки спору про право судом не встановлено, заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання Донецька область, Покровський район, с.Звірове, вул.Комарова, 20), заінтересована особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання Донецька область, Покровський район, с.Звірове, вул.Комарова, 20), про встановлення факту прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, померлого 18.01.2003, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Суддя К.П.Бородавка