13.12.2019 Єдиний унікальний номер 205/6309/19
Єдиний унікальний номер 205/6309/19
Провадження № 2/205/2464/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про витребування доказів було залишено без задоволення.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про витребування у ГУ ДФС у Дніпропетровській області інформації про доходи відповідача та від Держприкордонслужби інформації про перетин державного кордону ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 18 листопада 2019 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 13 грудня 2019 року.

Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилалася на те, що вона з відповідачем з 16 квітня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільних доньок: неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. З відповідачем подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей участі не приймає. Розмір матеріального забезпечення на дітей, які позивач витрачає щомісячно, становить 9 600 гривень. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, тому може сплачувати аліменти на утримання спільних дітей. Зазначила, що відповідач тривалий час має постійне місце роботи, де отримує офіційно і неофіційно заробітну платню, яка значно перевищує офіційну, активно займається фізичним розвитком, часто подорожує за кордон. У власності відповідача перебуває три транспортні засоби. На проїзд на роботу і назад він витрачає близько 1 970 гривень на пальне щомісячно. Також ОСОБА_2 у власності має квартиру. Тобто, він є матеріально забезпеченим і може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000 на місяць. Молодша донька ОСОБА_4 має відхилення у розвитку. Докази, які відповідач надав суду щодо відвідування позивачем спортивного клубу, закордонні поїздки на відпочинок та довідка про стан здоров`я самого ОСОБА_2 , є неналежними, оскільки не завірені належним чином. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок у розмірі 10 000 гривень щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі заперечував. У відзиві зазначив, що він має стабільний дохід - заробітну плату, розмір якої не перевищує 4 463 гривень на місяць. Раніше були премії, які дозволяли вивозити родину у закордонні відпустки, наразі премії на підприємстві не виплачуються у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Жодних доходів, окрім заробітної плати, він не має. Старша донька мала проблеми із здоров`ям, які на теперішній час минули, молодшій доньці зазначений позивачем діагноз було встановлено лише задля влаштування дитини до спеціалізованого дитячого садочка. З часу припинення сумісного проживання він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дітей. З приводу наявного у нього права власності на нерухоме майно та три автомобілі зазначив, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, яким він володіє разом з позивачем, а тому твердження про його достатнє матеріальне забезпечення є хибними. Також у своєму відзиві ОСОБА_2 спростовував твердження позивача, що вона отримує мінімальну заробітну плату, як на доказ посилався на відвідування позивачем водно-оздоровчого комплексу та закордонного відпочинку, орієнтовною вартістю 33 000 гривень. Заперечував щодо місячного розрахунку вартості пального для проїзду на роботу, зазначивши, що за характером своїх посадових обов`язків, частково витрати на пальне компенсуються за рахунок роботодавця. Також посилався на наявність у нього проблем зі здоров`ям, зокрема гіпертонічну хворобу. Вказав, що він працевлаштований та має стабільний дохід, тому просив визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Також надав до суду довідку про доходи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2005 року (а.с. 7). Від шлюбу мають двоє дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

На теперішній час сторони проживають окремо.

Відповідно до витягу з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 08 червня 2017 року малолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано навчання за програмою розвитку дітей дошкільного віку із затримкою психічного розвитку та заняття з вчителем-логопедом до початку шкільного навчання, а також психологічна корекція в умовах навчального закладу (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дітей (а.с. 67-70).

Дохід відповідача за період з лютого 2019 року по липень 2019 року склав 30 479 гривень 47 коп. (а.с. 76).

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України від 25 листопада 2019 року, ОСОБА_2 здійснював перетин державного кордону України у період з 05 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2018 року та з 21 квітня 2019 по 25 квітня 2019 року.

Згідно з відомостями, наданими ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09 грудня 2019 року, ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року по 01 липня 2019 року отримав дохід у загальному розмірі 89 573 гривні 26 коп.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини,стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Донька сторін ОСОБА_3 неповнолітня, донька ОСОБА_4 малолітня, свого постійного доходу не мають, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньок. При цьому суд враховує, що середньомісячний розмір матеріальної допомоги, яку відповідач надавав на утримання дітей у добровільному порядку становить близько 3 000 гривень щомісячно, тому суд вважає можливим, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні інших позовних вимог позивачеві слід відмовити, оскільки відповідачем до суду надано довідку про його доходи за період з лютого 2019 року по липень 2019 включно, з якої вбачається що заробітна плата ОСОБА_2 (нарахована без вирахування податків) становить 30 479 гривень 47 коп. (а.с. 76). При цьому, заявлена позивачем сума до стягнення у розмірі 10 000 гривень на місяць становить майже тримісячний сукупний дохід відповідача, що є порушенням права відповідача на достатній рівень життя.

Таким чином, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір доходів відповідача, рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, об`єктивно обґрунтованим. Стягнення аліментів у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості по сплаті аліментів, а не до реального матеріального забезпечення дітей батьком.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має хронічні захворювання, оскільки доказів загострення захворювань за період з квітня 2018 року по теперішній час суду надано не було, а тому об`єктивні додаткові витрати на лікування позивачем не підтверджено.

Також суд критично ставиться до твердження, що відповідач є матеріально забезпеченим, оскільки майно, перелічене позивачем, було придбано за час спільного проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі, підтвердження придбання ОСОБА_2 коштовних речей або предметів розкоші, які б вказували на матеріальне забезпечення, що могло б стати підставою для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, суду також не надано.

Позивачем зазначено, що на утримання дітей вона щомісячно витрачає 9 600 гривень, вказуючи при цьому, що її дохід обмежується мінімальною заробітною платою. Підтверджень витрат на дітей, у зазначеному позивачем розмірі, суду не надано. Джерела доходу та довідки про дохід позивача до матеріалів справи нею не додано.

Крім цього, перетин державного кордону відповідачем не є підтвердженням джерела доходу, окрім заробітної плати, оскільки поїздки носили разовий характер та не є свідченням його високого доходу. Позивачем її закордонний відпочинок не спростовано також.

Розмір витрат на придбання пального для автомобілів, які використовуються сторонами для їх пересування, також матеріалами справи не підтверджені, а є лише припущенням кожної із сторін, тому суд не приймає дане твердження до уваги, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо тверджень сторони позивача, що докази, які відповідач надав до відзиву є неналежними з огляду на невідповідність їх вимогам п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 року ДСТУ 4163-2003, суд зазначає, що копії доказів, на які відповідач посилається на підставу своїх заперечень, які було додано останнім до відзиву, до матеріалів справи надані у відповідності до зазначених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 19 липня 2019 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, абз. 1 ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, 184, ч. 1 ст. 191 СК України, абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 6 ст. 141, п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 265, ч. 2 ст. 279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей: неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 19 квітня 2019 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (семисот шістдесяти восьми) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: