Справа № 405/6294/19
12 грудня 2019 року м. Кропивницький
Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді: Драного В.В.
при секретарі: Дерев`янко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -
Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову вказав, що позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачу, який є споживачем послуг, на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку та видачею абонентської книжки, за які відповідачем не було сплачено, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість з оплати за надані послуги. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 3959,09 грн., індексу інфляції - 618,94 грн., 3% річних - 188,81 грн., а всього - 4766,84 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
У судове засідання представник позивача подав заяву від 12.12.2019 року, з якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує, з підстав, викладених у позовній заяві просить їх задовольнити та провести розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені за місцем проживання відповідача, зареєстрованому у встановленому законом порядку.
Станом на 12.12.2019 року відзиву на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 до суду не надійшло.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.08.2015 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, за умовами якого ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зобов`язалось надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 , видачею абонентської книжки сторони вступили в договірні відносини, відповідно до яких позивач надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач отримує вказані послуги і повинен вчасно їх оплачувати.
Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.
Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується як діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення та ін.), а відповідач отримував та користувався даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг, так і наявністю договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 25.08.2015 року, укладеного сторонами.
Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918-ІІІ від 10.01.2002 року, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК Українизобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконала, у зв`язку з чим, борг відповідача перед позивачем по сплаті за водопостачання та водовідведенняза період з 01.06.2016 року по 30.06.2019 року становить 3959,09грн., що підтверджено наданими позивачем розрахунками заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 6, 7).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.
А відтак, суд, враховуючи зазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 618,94 грн., 3% річних - 618,94 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим позивачем розрахунком (а.с. 8).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1921,00 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда В.В. Драний