Дата документу 19.02.2019 Справа № 336/3444/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3444/17 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/462/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення суду в справі за позовом ОСОБА_3 до Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3; поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора з економічних питань в КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра»; стягнуто з КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254045 грн. 45 коп., а також 6400 грн.; вирішено питання судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року вищезазначене рішення залишено без змін.

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у звязку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви вказував, що вже після винесення рішення та набрання ним чинності, а саме 24 травня 2018 року йому стали відомі обставини, які є істотними для справи і не були та не могли бути відомими ОСОБА_3 під час розгляду справи. А саме, зазначає, що він, як позивач вправі претендувати на більший розмір середньої заробітної плати, яка належить йому при звільненні.

Зазначав, що на підставі отриманих ним 24 травня 2018 року документів від адвоката, зокрема: розрахунковий лист за квітень 2017 року, розрахунковий лист за травень 2017 року, наказ № 1484 від 24.07.2017 року «Про встановлення нових тарифів і окладів», наказ № 1676 від 12.12.2017 року «Про встановлення нових тарифних ставок», можна зробити повний та достовірний розрахунок заробітної плати, яку належить стягнути з відповідача на його користь. А саме, згідно розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 за період з 20.06.2017р. по 15.01.2018 року після утримання податків 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору загальна сума заробітку за час вимушеного прогулу після оподаткування дорівнює 274444,33грн., що значно більше, ніж визначена судом недостовірна сума у розмірі 254045,45 грн., яку потрібно було сплатити Відповідачем Позивачу.

З огляду на вищезазначене просив переглянути рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року у звязку з ново виявленими обставинами та прийняти нове рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необєктивність, необґрунтованість, та грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду справи за ново виявленими обставинами в частині розрахунку середньої заробітної плати до суду першої інстанції.

15 листопада 2018 року від КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» в порядку ст. 360 ЦПК України, надійшов відзив на апеляційну скаргу заявника. Зазначають, що протягом всього розгляду справи Позивач не користувався законними засобами отримання доказів, в той час коли відповідно до ст. 81 ЦПК України обовязок доказування такої вимоги покладається саме на позивача. Окрім того, зазначають, що ОСОБА_3 є членом виборного органу профспілки, то питання встановлення тарифних ставок та окладів, що погоджується з виборним органом могли бути йому відомі. Просять відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2018 року залишити без змін.

21 січня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив КП «НВК «Іскра». Зазначає, що відповідач ґрунтує свої доводи на припущеннях, оскільки у період з 20.06.2017 року по 16.01.2018 року профкомом жодного разу не оформлювались разові перепустки для потрапляння ОСОБА_3 на територію заводу для виконання обовязків члена виборного органу профспілки. Зазначає, що здійснений судом розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, без зясування всіх обставин та дослідження доказів, є порушенням матеріального законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами суд дійшов висновку, що вказані заявником обставини не є такими, що не могли бути відомими позивачу на час розгляду справи, а його обізнаність або необізнаність про них не залежить від обєктивних причин, а є наслідком його особистого волевиявлення.

Колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року позов ОСОБА_3 до КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3; поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора з економічних питань в КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра»; стягнуто з КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254045 грн. 45 коп., а також 6400 грн. витрат на отримання правової допомоги; стягнуто з КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» у дохід держави 3180 грн. 45 коп. судового збору (т. 2 а.с. 27).

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року вищезазначене рішення залишено без змін (т. 2 а.с. 179-183).

Згідно з ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом абз. 1, 2 п. 3 постанови Пленуму спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Звернувшись до суду першої інстанції із відповідною заявою, заявник послався на розрахунковий лист за квітень 2017 року, розрахунковий лист за травень 2017 року, наказ № 1484 від 24.07.2017 року «Про встановлення нових тарифів і окладів», наказ № 1676 від 12.12.2017 року «Про встановлення нових тарифних ставок», на підставі яких можна зробити повний та достовірний розрахунок заробітної плати, яку належить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, у позивача була можливість встановлення та доказування певних обставин перед судом під час розгляду справи по суті, проте цього зроблено не було.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернень ОСОБА_3 до суду першої інстанції з клопотанням про витребування та встановлення відповідної інформації. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року ним в апеляційному порядку оскаржено не було.

Доводи скаржника щодо того, що він не мав жодних сумніві у достовірності інформації, наданої йому відповідачем у довідці про середню заробітну плату за 12 місяців, і тому в нього не було жодних підстав вимагати додаткову інформацію з цього приводу також не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки суб'єктивна правова оцінка обставин у справі, а також внутрішнє переконання щодо необхідності вчинення тих чи інших процесуальних дій, не може свідчити про неможливість подання або клопотання про витребування доказів.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вищезазначені документи не можуть бути визнані нововиявленою обставиною, оскільки вказані у них факти могли бути встановлені під час розгляду справи за ініціативи позивача. Крім того, колегія зауважує, що це є доказом у справі, а не нововиявленою обставиною.

Отже, приведена заявником обставина не може бути визнана судом нововиявленою обставиною ще й тому, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи. Проте інформація, яка міститься у розрахункових листах та наказах, отриманих заявником вказує на певні факти, на докази.

Посилання скаржника на судову помилку при проведенні розрахунку середньої заробітної плати з порушенням правил визначених Порядком 100, яка виникла на підставі неповних даних не може вважатися нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема: неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини пятої статті 12 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, є безпідставними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права.

Окрім цього, відповідно до ч 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_3, не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

За вказаних обставин, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2018 року по цій справі залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: