Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 543/790/15-ц

провадження № 61-19536св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Селецька»,

третя особа - Відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 20 січня 2017 року в складі судді Гришка О. Я. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2017 року в складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Бондаревської С. М., Кривчун Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2015 року ОСОБА_1, правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» (далі - СТОВ «Селецька») третя особа - Відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним.

2. Позовна заява мотивована тим, що до 2011 року між ОСОБА_1 та відповідачем існували договірні правовідносини оренди належних позивачу земельних ділянок. Відповідач після закінчення строку дії договорів оренди не повідомив позивача про намір скористатися переважним правом на укладення договорів оренди землі на новий строк. Маючи намір укласти договір оренди землі з іншим орендарем, позивач дізналася, що відповідач в 2011 році, без її згоди, оформив договори оренди та зареєстрував їх у відділі Держкомзему в Оржицькому районі. Позивачем було виявлено, що підписи у договорах оренди земельних ділянок від її імені підроблені.

3. На підставі викладеного позивач просила визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені 16 лютого 2011 року між СТОВ «Селецька» та ОСОБА_1, зареєстровані у відділі Держкомзему у Оржицькому районі 05 жовтня 2012 року з порушенням вільного волевиявлення учасника правочину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року до участі в справі в якості правонаступників померлої ОСОБА_1 були залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3

7. Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 20 січня 2017 року позов задоволено.

8. Визнано договори оренди земельних ділянок, укладені 16 лютого 2011 року між СТОВ «Селецька» та ОСОБА_1, зареєстровані у відділі Держкомзему у Оржицькому районі 05 жовтня 2012 року з порушенням вільного волевиявлення учасника правочину, недійсними.

9. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

10. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірні договори, укладені від імені позивача, підписані не ОСОБА_1, а іншою особою. Отже спірні договори були укладений без волевиявлення ОСОБА_1, а тому наявні правові підстави для визнання недійснимим спірних договорів на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

11. Апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що договори укладені без волевиявлення ОСОБА_1, тому правильним є висновок про недійсність спірних договорів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, СТОВ «Селецька», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

14. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою СТОВ «Селецька» в указаній справі і витребувано цивільну справу.

15. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16. У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

17. Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

18. Касаційна скарга СТОВ «Селецька» мотивована тим, що з моменту укладення договору (більше трьох років) сторони належним чином виконували свої обов'язки відповідно до його умов, орендодавець отримував орендну плату в обумовленому договором розмірі, що підтверджується видатковими касовими ордерами, і ніяких претензій орендарю не пред'являв. В зв'язку з цим відповідач вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх умов договору і виконували їх в обумовленому договором порядку, підтверджуючи своїми діями згоду з усіма його умовами, в тому числі і щодо орендної плати. З огляду на це, ці дії орендодавця свідчать про її мовчазну згоду на продовження використання землі орендарем.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19. Суди встановили, що ОСОБА_1 належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Селецької сільської ради: площею 3,25 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 30 травня 2002 року та площею 3,25 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 05 травня 2006 року.

20. Між сторонами до 2011 року існували договірні правовідносини оренди вказаних земельних ділянок.

21. У 2015 році ОСОБА_1 стало відомо про наявність спірних договорів, ця обставина не спростована стороною відповідача належними та допустимими доказами.

22. Відповідно до договорів оренди землі від 16 лютого 2011 року ОСОБА_1 передала належні їй вказані земельні ділянки в оренду СТОВ «Селецька» на десять років.

23. Договори зареєстровані у відділі Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області 05 жовтня 2012 року.

24. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

25. Правонаступниками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкували земельні ділянки, що перебувають в оренді відповідача.

26. Згідно з висновком експерта від 11 листопада 2016 року підписи в зазначених договорах оренди в розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису останньої.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

27. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

28. Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

29. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

30. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

31. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

32. Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

33. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

34. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

36. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

37. Згідно з частиною першою статті 6, статті 35 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

38. Відповідно до частин першої, третьої, п'ятої статті 203, частини другої статті 207 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

39. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

40. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

41. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

42. Пред'являючи позов, ОСОБА_1 посилалася на відсутність волевиявлення під час укладення оспорюваних договорів.

43. Як встановлено судами, спірні договори оренди, укладені від імені позивача, підписані не нею, а іншою особою.

44. З матеріалів справи вбачається, що СТОВ «Селецька» у листопаді 2015 року звернулося до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

45. Верховний Суд України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15 вказав, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

46. Суди встановили, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірних договорів оренди, укладених від її імені іншою особою, лише у 2015 року, що у розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу позовної давності. Отже, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали таким, що суперечить статті 261 ЦК України, висновок відповідача про те, що початок перебігу позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення у 2011 році спірних договорів, оскільки позивач отримувала плату за користування землею.

47. На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що договори укладені без волевиявлення ОСОБА_1, тому наявні правові підстави для визнання недійсними спірних договорів на підставі частини третьої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, а СТОВ «Селецька» не надано доказів щодо обізнаності позивача про порушення його права з 2011 року. Даних про те, що примірники договорів оренди землі були видані позивачу після підписання та державної реєстрації договорів 05 жовтня 2012 року матеріали не містять. Посилання позивача, про те, що їй стало відомо про наявність спірних договорів лише у 2015 році відповідачем не спростовано.

48. За таких обставин суди зробили правильний висновок, що позивач звернувся до суду із позовом у межах строку позовної давності.

49. Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги що, відповідачем додано відповідні докази отримання продукції в розрахунок орендної плати за спірними договорами, оскільки вони не є належними та допустимими доказами, що підтверджують ці обставини, так як із списків пайовиків СТОВ «Селецька» на видачу зерна пшениці та ячменю у 2011 році, відомостей на видачу в рахунок земельного паю кукурудзи за 2011 рік, накладних на отримання в рахунок земельного паю крупи гречаної, зерновідходів пшениці, олії і крупи гречаної; видаткових касових ордерів від 06 серпня 2012 року про видачу в рахунок земельного паю грошей у розмірі 2 000 грн, від 24 липня 2013 року суму 2 000 грн, від 22 січня 2014 року суму 3 000 грн і від 13 серпня 2014 року 6 000 грн; заяви від 13 серпня 2014 року ОСОБА_1 про видачу їй грошей у сумі 6 000 грн в рахунок оренди земельного паю за 2014 рік; розписки про отримання грошей ОСОБА_2 від 13 серпня 2014 року в рахунок оренди земельного паю за 2014 рік і довіреності ОСОБА_1, виданої на ім'я ОСОБА_2 на отримання орендної плати грошима від 13 липня 2014 року, не вбачається, що отримання за цими накладними плати в рахунок земельного паю є платою саме за спірними договорами оренди земельних ділянок, оскільки з вище перелічених документів не вбачається тих обставин, які стверджував відповідач. Вказані документи лише підтверджують факт отримання продукції, однак відсутня інформація щодо підстав такого отримання.

50. Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

52. Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

53. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

54. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦК України).

55. За результатом касаційного розгляду вимоги скаржника не підлягають задоволенню, отже на нього покладається судовий збір за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» залишити без задоволення.

2. Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 20 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська