ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7894/19 Справа № 200/2712/19 Суддя у 1-й інстанції - Жееску Е.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни, третя особа - ОСОБА_5 , про визнання недійсним договорів про відступлення прав вимоги, скасування рішення реєстрації права власності на житлову нерухомість, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" (далі - ПАТ "Платинум Банк"), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. про визнання недійсним договорів про відступлення прав вимоги, скасування рішення реєстрації права власності на житлову нерухомість, одночасно з позовом ними було подано заяву про його забезпечення шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на нерухоме майно, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м, індексний номер 43881852.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року заява позивачів про забезпечення позову задоволена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , особа, яка не брали участі у справі, посилаючись на те, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, просить ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року про забезпечення позову скасувати та в задоволення заяви про забезпечення позову відмовити, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою порушено його права як нового власника спірної квартири.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ПАТ "Платинум Банк", ПН ДМНО Вакуленко С.О. про визнання недійсним договорів про відступлення прав вимоги, скасування рішення реєстрації права власності на житлову нерухомість та просили визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 22 березня 2018 року №145К, укладений між ПАТ "Платинум Банк" та ОСОБА_4 за кредитним договором №10.980.08.02 від 31 січня 2008 року та договором поруки №10.980.08.02.1 від 31 січня 2008 року; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 22 березня 2018 року №145і, укладеного між ПАТ "Платинум Банк" та ОСОБА_4 за іпотечним договором №10.980.08.012.1 від 31 січня 2008 року; визнати недійсним договір-купівлі продажу від 06 листопада 2018 року квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м, посвідчений ПН ДМНО Вакуленко С.О. за №1283; скасувати рішення ПН ДМНО Вакуленко С.О. про державну реєстрацію за ОСОБА_5 прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами достатньо обґрунтовано подану заяву.

Обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що він наразі є власником квартири та його права як власника порушуються, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, оскільки сам факт того, що він на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2019 року, укладеного після винесення ухвали про забезпечення позову від 22 лютого 2019 року шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на нерухоме майно, свідчить про те, що квартира була повторно відчужена.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала не порушує права користування спірним майном.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставне обмеження судом реалізації його права власності на квартиру як добросовісного набувача, оскільки заборона вчиняти певні дії до вирішення спору є тимчасовим обмеженням і найменш вразливим для нового власника (у разі якщо він дійсно добросовісний набувач).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.