Провадження № 2/243/2519/2019
Справа № 243/8087/19
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О.В.,
секретаря судового засідання Гакала Д.О..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності і поділ майна,
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 повідомлена про час та дату судового засідання в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі за участю її представника ОСОБА_2 (а..с. 14).
Представник позивачки ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру серії ДН № 092020 від 19 липня 2019 року, а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання ОСОБА_3 зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України.
Однак ОСОБА_3 , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи судовою повісткою не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзивів, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився, без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення.
В ході розгляду справи судом були розв`язані заяви та клопотання сторін та прийняті процесуальні рішення.
Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року у справі прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 , витребувано з Територіального сервісного центру № 1443 м. Краматорськ Донецької області, вул. Г.Небесної сотні, б. 5, відомості про наявність транспортного засобу у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме інформацію, щодо реєстрації автомобілю DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_1 випуску та копії усіх наявних документів по зареєстрованому ТСЦ за ним технічного засобу.
Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 19 листопада 2005 року Слов`янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції(а.с.4).
Відповідно до рішення суду від 22 липня 2019 року, шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили 22 серпня 2019 року.
Згідно із довідкою № 545 від 01 липня 2019 року виданою ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять : чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).
Згідно із довідкою Територіального сервісного центру № 1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, відповідно до інформації наявних баз даних станом на 09 годину 07 грудня 2019 року, автомобіль марки DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 2003, колір зелений, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 27 серпня 2016 року, зареєстрований на підставі договору купівлі - продажу № 6341/2016/034496 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки.
За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Судом встановлено, що у період перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі, ними за спільні кошти подружжя придбано автомобіль DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_1 випуску. Наведена обставина підтверджується дана свідоцтва про одруження та рішення про розірвання шлюбу, за якими видно що сторони проживали у шлюбі з 19 листопада 2005 року по 22 серпня 2019 року, а також даними довідки Територіального сервісного центру № 1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, за якою автомобіль марки DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 2003, колір зелений, придбаний ОСОБА_3 . на підставі договору купівлі - продажу № 6341/2016/034496 27 серпня 2016 року, свідоцтво про реєстрацію СХО НОМЕР_6 зареєстроване на ім`я ОСОБА_3 .
Оскільки право власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу прямо передбачене законом, тягар доказування протилежного покладається на відповідача, який в даному випадку не надав суду жодних доказів, які б стверджували той факт, що спірний автомобіль придбаний за особисті кошти відповідача.
Суд також звертає увагу, що чинним сімейним законодавством(ст. 70 СК України) прямо встановлено, що майно придбане під час шлюбу належить на праві спільної сумісної власності подружжю, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні, будь-яких домовленостей між подружжям щодо права власності на спірний автомобіль не існувало, до того ж відповідачем будь-якого позову про визнання особистого права власності на спірний автомобіль до суду не подано. Отже вимоги позивачки в частині визнання спірного автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не потребують захисту, оскільки таке її право прямо визначено законом.
Спільний автомобіль є неподільною річчю, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності, позивачка звернулася із позовом про визнання за нею права власності на частку в спільному майні подружжя.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки з огляду на їх законність та обґрунтованість та суд визнає ідеальні частки подружжя в спірному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, визнавши право власності на Ѕ частку спірного автомобіля за позивачкою, а Ѕ частку спірного автомобіля залишивши на праві власності у відповідача.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений нею при звернення до суду із даним позовом.
Керуючись ст.ст.88,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.60,68,70,71 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя - задовольнити частково.
Визнати право власності на Ѕ частку автомобіля марки DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 2003, колір зелений, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 27 серпня 2016 року за ОСОБА_1 , залишивши у праві власності за ОСОБА_3 Ѕ частку автомобіля марки DAEWOO SENS реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 2003, колір зелений, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 27 серпня 2016 року.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Представник позивачки:
ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги ДН № 092020 від 19 липня 2019 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії № 26 від 21 травня 1997 року, рішення Ради адвокатів Донецької області № 30 від 27 грудня 2017 року;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст складений 27 грудня 2019 року.
Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич