ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №592/13260/18

Провадження № 22-ц/816/878/19

Сумський а пеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Державне підприємство «Сумське лісове господарство»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2018 року у складі судді Корольової Г.Ю., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Сумське лісове господарство» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії визнано неподаною та повернуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження з іншим складом суду.

Скаргу мотивує тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки докази, якими вона обґрунтовує вимоги, наведені у позовній заяві, а також у додаткових поясненнях на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху. Крім того, нею було надано копії відповіді ДП «Сумське лісове господарство» на її звернення, а також протокол засідання міської ради.

За ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати дії ДП «Сумське лісове господарство» неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повторно було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків та роз'яснено, що у разі їх не усунення у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута (а.с. 22).

Залишаючи повторно позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що 03 жовтня 2018 року позивач надала матеріали на усунення підстав залишення позовної заяви без руху, але не надала відомостей відносно того, що відповідачем є та процесуальна особа, яка, на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила її права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов), звернувшись при цьому до суду, а саме: в матеріалах позову відсутні звернення позивача до ДП «Сумське лісове господарство» з підстав, зазначених у позові.

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 04 жовтня 2018 року (а.с. 82-89).

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, скасовано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року про залишення позовної заяви без руху та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження (а.с. 74-76).

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 04 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, а саме не надано звернення позивача до ДП «Сумське лісове господарство» з підстав, зазначених у позові.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Зі змісту вказаної норми процесуального закону вбачається, що зазначення у позові доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору має місце лише у двох випадках: коли такі заходи вживались або якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Таким чином, вжиття заходів досудового врегулювання спору не є обов'язковим для звернення для суду з позовом, а передбачений лише в окремих встановлених законом випадках.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав, зазначених в ухвалі від 04 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, та в подальшому для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик