Провадження №22-ц/824/2801/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне територіальне управлння юстиції у м.Києві про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернуласядо суду із вказаною заявою про встановлення юридичного факту,яку мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті сестри відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємці померлої першої черги відсутні.

Вказувала, що вона як спадкоємець другої черги не може оформити спадщину, бо згідно наданого Державним архівом Кіровоградської області витягу із книги актів цивільного стану про народження її сестра записана як ОСОБА_3, у зв'язку з чим вона не може підтвердити свої родинні зв'язки із сестрою. Встановлення факту родинних відносин необхідно їй для отримання спадщини. У зв'язку з наведеним просила встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є її рідною сестрою.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким її заяву задоволити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість судового рішення. Скарга мотивована тим, що факт родинних стосунків знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а вказані судом у рішенні підстави відмови у задоволенні її заяви є безпідставними.

Заінтересована особа відзиву на апеляційну скаргу не подала.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник адвокат Галкіна Я.Г. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та

- 2 -

скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києва як незаконне.

Заінтересована особа належним чином повідомлена про час розгляду справи, до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, після смертя якої відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Також, судом встановлено, що вже після звернення до суду заявниця оформила спадщину в держнотконторі та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на 1/4 частину спадкової квартири АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що заявником обрано невірний спосіб захисту свого права. При цьому суд виходив з того, що в даному випадку заявник мав звернутися до відповідного органу для поновлення своїх прав, а в разі відмови оскаржити таку відмову в судовому порядку.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263-264 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Відповідно до приписів ст.315 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається зі змісту вимог, заявниця просить встановити факт родинних відносин із померлою сестрою ОСОБА_2, посилаючись на те, що підтвердити даний факт в іншому порядку вона не має змоги з огляду на наявність розбіжностей у імені померлої сестри, тоді як від встановлення цього факту залежить отримання нею спадщини, а саме квартири АДРЕСА_1. Отже, обраний заявницею спосіб захисту прав відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає хибними висновки суду про те, що в даному випадку заявник мав звернутися до відповідного органу для поновлення своїх прав, а в разі відмови оскаржити її в судовому порядку. В даному випадку таке можливо коли вирішення питання належить до компетенції відповідного держдавного органу.

Аналогічні роз'яснення містить п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якогоне можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів якщо нормами законунодавчих актів передбачено несудовий порядок встановлення таких фактів. В такому випадку відмова відповідно органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду у встановленом порядку.

В той же час колегія суддів вважає, що неправильність висновків суду щодо підстав відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 не призвела до неправильного вирішення заяви.

Заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволенння, оскільки як вище вказувалося судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

ОСОБА_1 просила встановити факт родинних відносин, від встановлення якого залежить отримання нею спадщини після смерті сестри.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що після звернення до суду під час розгляду справи заявниця ОСОБА_1 оформила спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 і отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину квартири, на інші 3/4 частини спадкоємцем є ОСОБА_5

У вказаному свідоцтві, виданому Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 12 січня 2018 року, вказано, що заявниця спадкує частину квартири померлої як її сестра (а.с.25). Отже, права заявника на отримання спадщини, про яку вона вказувала у заяві, вже реалізовані і її статус сестри померлої спадкодавиці відображено у свідоцтві.

Оскільки, будь-яких інших доводів та доказів щодо необхідності встановлення даного факту родинних відносин, від якого б залежало виникнення чи зміна її прав окрім отримання спадщини, заявниця суду не надала, то підстави для задоволення її заяви відсутні.

У відповідності до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на наведене мотивувальна частина рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року підлягає зміні в частині визначення правових підстав відмови у задоволенні заяви, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року змінити в частині правових підстав відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: