Справа № 581/16/19
Провадження № 2/581/76/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
12 березня 2019 року сел. ОСОБА_1
Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши в заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
Сутність заявленої до суду вимоги
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що є власником житлового будинку № 2 по вул. Говорухівка у с. Синівка Липоводолинського району Сумської області. У вказаному будинку, крім нього, зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, який з 2001 року та по даний час у зазначеному будинку не проживає, не відвідує це житло, не оплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні будинку, власні речі його відсутні. Через указані обставини позивач несе зайві витрати по утриманню зазначеної власності. У позасудовому порядку відповідача з реєстрації зняти не вдається, оскільки між сторонами припинені будь-які стосунки, включаючи спілкування, починаючи з 2003 року відповідач періодично відбував покарання в місцях позбавлення волі, у періоди перебування на волі, одружувався та проживав у різних селах Липоводолинського району Сумської області, у 2015 році, після чергового звільнення з місць позбавлення волі, одружився та проживає в Роменському районі Сумської області, точне місце його проживання не відоме, тому позивач просив суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування зазначеним вище житловим будинком.
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Позивач у судові засідання не зявлявся, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Представник позивача за дорученням ОСОБА_4 подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, надала згоду на заочний розгляд справи, подала суду додаткові докази, які не були подані суду раніше з поважних причин.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання згідно з нормою п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, заперечень проти позову не надав.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року в даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 11 лютого 2019 року о 10 год. 40 хв. 11 лютого 2019 року протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 26 лютого 2019 року у звязку з першою неявкою відповідача, до відкладення судового засідання допитано двох свідків зі сторони позивача. 26 лютого 2019 року у судове засідання не зявилася сторони по справі, представник позивача подала заяву про надання часу для подання додаткових доказів. 12 березня 2019 року за згодою представника позивача суд перейшов до заочного розгляду справи.
Установлені судом обставини справи
Позивач є власником житлового будинку № 2 по вул. Говорухівка у с. Синівка Липоводолинського району Сумської області, загальною площею 61,2 кв.м. (а.с.10-12).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 06 від 03 січня 2019 року, крім позивача, у житловому будинку зареєстровані: дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 07 від 03 січня 2019 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно з 2001 року в с. Синівка не проживає (а.с. 8).
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, під час його допиту в судовому засіданні 11 лютого 2019 року, суду пояснили, що вони є односельчанами позивача ОСОБА_2 та одночасно родичами сторін по справі, відповідача ОСОБА_3 з 2011 року на території с. Синівка вони не бачили, він не зявлявся за місцем проживання в батька в с. Синівка, не пише йому жодних листів, не телефонує йому, свідки обізнані про те, що відповідач неодноразово засуджувався до покарань у виді позбавлення волі на певні строки.
Із довідки ОСК МВС України про незняті та непогашені судимості, складеної відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (станом на 26 лютого 2019 року), вбачається, що за період з 25 квітня 2004 року й до лютого 2016 року відповідач тричі реально відбував покарання у виді позбавлення волі на виконання судових рішень у різних кримінальних справах (а.с.41-42).
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі:
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Висновки суду по суті заявлених вимог:
У даній справі судом установлено, що позивач є власником житлового будинку, в якому без поважних причин не проживає відповідач, як член сімї власника житла, більше одного року, не маючи статусу співвласника цього нерухомого майна.
Станом на день ухвалення судом даного рішення відповідач більше одного року не проживав із позивачем у належному йому на праві приватної власності будинку, спільним побутом протягом вказаного вище часу не був повязаний, втратив будь-який інтерес до цього житла (зокрема, не відвідує його та не користується ним). Зокрема, із досліджених письмових доказів та показань свідків убачається, що в період часу між відбуванням покарань у виді позбавлення волі на певні строки відповідач, з 01 липня 2008 року й по 21 червня 2010 року, з червня 2010 року і до 21 серпня 2013 року, з лютого 2016 року і станом на 26 лютого 2017 року, не проживав у зареєстрованому місці проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 без повідомлення власника вищевказаного житла про будь-які причини цьому.
За таких обставин, суд уважає, що у звязку з непроживанням у вищевказаному житловому будинку понад один рік без поважних причин відповідач втратив право користування ним, а тому відповідно до частини другої статті 405 ЦК України він підлягає визнанню в судовому порядку таким, що втратив право користування зазначеним житлом.
На думку суду, визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вищевказаним будинком, є втручанням держави на повагу до його житла, передбаченого ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, проте таке втручання відбувається на підставі чітко сформульованого, доступного, передбачуваного та однозначного для розуміння пересічним громадянином (у тому числі, відповідачем) вищенаведених норм національних законів, переслідує легітимну мету захисту права позивача на безперешкодне користування житлом та на призначення субсидії зі сплати житлово-комунальних послуг, є «необхідним у демократичному суспільстві» (у даному спорі суд уважає, що інтерес ОСОБА_2 по визнанню відповідача таким, що втратив право користування житлом, належного першому, співвідноситься з метою захисту його прав та переважає інтерес відповідача бути лише формально зареєстрованим у вищевказаному житлі, практично ним не користуючись тривалий час без поважних причин та втративши із вказаним місцем проживання будь-які властиві для цих відносин звязки, оскільки фактично проживає в іншому населеному пункті Сумської області) (аналогічних за своєю суттю та змістом висновків дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (п.40-50).
Розподіл судових витрат по справі
Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку задоволенням позову та з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 9. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком № 2, розташованим у селі Синівка Липоводолинського району Сумської області, по вулиці Говорухівка.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинського районного суду Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів із дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_8 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків суду не відомий).

Повне рішення суду складене 12 березня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко