Ухвала

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 753/3529/16-ц

провадження № 61-3317ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року в справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Подана 12 лютого 2019 року касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якій заявник, посилаючись на статтю 136 ЦПК України та статтю 8 Закону України «Про судовий збір», просить звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не отримала жодного доходу за попередній календарний рік, оскільки не була працевлаштована, а тому позбавлена фінансової можливості сплатити судовий збір.

На підтвердження вказаного заявником надано довідки Державної фіскальної служби України про майновий стан та доходи ОСОБА_1 за 2015 та 2016 роки та надано виписку, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві від 08 лютого 2019 року за період з 2013 року по 2017 роки. Довідки про відсутність доходів за

попередній календарний рік (2018 рік) заявник зможе отримати лише з березня 2019 року.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Частиною першою стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до вимог вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

При цьому суд може відстрочити сплату судового збору особам у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Ураховуючи правовий статус заявника - відповідач у справі, відтак, дія вказаної норми на нього не розповсюджується.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Враховуючи наведене, заявлене клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не свідчить про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Отже, заявнику слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року в частині стягнення з

ОСОБА_1 основної суми боргу у розмірі 333 564,48 грн та несплачених відсотків за користування коштами у розмірі 94 088,04 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 основну суму боргу у розмірі 328 598,95 грн та відмовити у задоволенні позовних вимог Державній іпотечній установі в частині стягнення з ОСОБА_1 несплачених відсотків за користування коштами у розмірі 94 088,04 грн.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що

Державна іпотечна установа звернулась до суду у лютому 2016 року, з урахуванням збільшених позовних вимог, про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит в розмірі 556 768,52 грн, з яких:

333 564,48 грн ? заборгованість по основній сумі боргу, 94 088,04 грн ? заборгованість по відсотках, 90 246,07 грн ? пеня, 38 869,93 грн ? інфляційні втрати.

Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2016 року у розмірі 1 378,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в частині оспорюванної суми становить 6 414,78 грн ((333 564,48 грн + 94 088,04 грн) х 1,5 %). Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 12 829,56 грн (6 414,78 грн х 200 %) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 11 березня

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило