Справа № 128/1705/19
УХВАЛА

29 серпня 2019 року м.Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по судовому наказу № 128/1705/19 за заявою ОСОБА_2 до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 липня 2019 року Вінницький районний суд Вінницької області видав наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_1 , щомісячно, аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 27.06.2019 року.

Вважає, що судовий наказ підлягає перегляду у зв`язку з нововиявленними обставинами, оскільки: 27.06.2019 року стягувач подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві були вказані неправдиві дані з приводу його неналежної участі в утриманні дитини. При розгляді заяви судом не були взяті до уваги всі обставини справи, так як розгляд проводився без його відома і присутності. Повідомляє, що останні пів року, відколи сторони живуть окремо, дитина практично кожен день в період близько з 16:00 до 21:00 знаходиться з ним під його доглядом і утриманням. Разом відвідують різні заходи. Іноді син залишається ночувати. Також вказує, що періодично окремо передає стягувачу гроші на покупку одягу або інших речей для дитини, що готовий робити і на далі. Вищевикладені обставини дають повне право стверджувати, що я витрачаю достатньо часу та коштів на утримання і виховання дитини. А додаткове примусове стягнення

аліментів, кошти з яких можуть використовуватись не за прямим призначенням, буде сильним ударом по моєму матеріальному становищу, так як зарплата у мене невелика. При примусовому стягненні аліментів мені не буде вистачати коштів на утримання і розваги для дитини в той час коли він знаходиться зі мною. Це може дуже негативно вплинути на відносини між дитиною і батьком, що є неприпустимим з точки зору інституту сім`ї. Зазначає, що стягувач був зобов`язаний надати суду докази того, що він вимагав аліменти, а він відмовлявся або ухилявся від сплати, чого зроблено не було. Також повідомляє, що дитина прописана разом з ним, у будинку за адресою АДРЕСА_2 , і є єдиним спадкоємцем будинку, до того ж вказує, що планує в найближчому майбутньому переоформити на нього дану власність. Усі вищезазначені обставини не були відомі суду на момент видачі наказу та могли вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі наказу.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку заявника, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з норм, ч.1.ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу(тобто крім випадків видачі судового наказу за вимогами про стягнення аліментів); заява про скасування судового наказу повинна містити відомості, передбачені частиною третьою статті 170 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ було видано за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Так, відповідно до ч. 7, 8ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України (тобто за вимогами про стягнення аліментів) боржник має право звернутися до суду не із заявою про скасування такого наказу, а з позовом про зменшення розміру аліментів; або ж відповідно до ч. 8ст. 170 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою3розділуVцьогоКодексу.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У відповідності до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Судом встановлено, що 17 липня 2019 року Вінницький районний суд Вінницької області видав наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_1 , щомісячно, аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 27.06.2019 року.

Відповідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Так, при видачі судового наказу суд виходив з того, що згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ видається судом, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі, тобто залучення такої особи повинно мати місце при наявності рішення суду про стягнення аліментів з боржника на утримання іншої дитини.

У відповідності до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи, що боржником ОСОБА_1 пропущений встановлений п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, процесуальний строк, клопотань про поновлення строку до суду не надходило, поважність причин пропуску процесуального строку суду не доведена, тому суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду. При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких -не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки він має право на захист своїх прав в порядку цивільного судочинства, звернувшись до суду з відповідним позовом щодо зменшення розміру аліментів, у відповідності до вимог ст.192 СК України та звільнення від заборгованості від сплати аліментів у відповідності до ст.197 СК України, або повторно звернутися до суду з аналогічною заявою, до якої додати клопотання про поновлення пропущеного строку та підтвердити поважність причин пропуску такого строку .

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.126, 260, 261, ч.1 ст.268, ст.ст.423, 424, 429 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами з викликом заінтересованої особи ОСОБА_2 по судовому наказу № 128/1705/19 за заявою ОСОБА_2 до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Ганкіна