Номер провадження: 22-ц/813/3438/19
Номер справи місцевого суду: 522/9536/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., отримав у порядку автоматизованого розподілу справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Кухілава Сергій Автанділович, Публічне акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про визнання договору про розірвання іпотечного договору від 25 березня 2014 року недійсним та застосування наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору про розірвання іпотечного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності, в якій просить суд:

-визнати недійсним, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_6 договір про розірвання іпотечного договору від 25 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б.;

-застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору про розірвання іпотечного договору від 25.03.2014 року шляхом визнання АТ «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором, посвідченим 14.09.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., за реєстровим номером 2792;

-скасувати з моменту припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення: запису від 14.09.2007 року № 5662244 (перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №5099686), про накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1,; запису від 03.12.2008 року № 8255585 (перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №51009369) про обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_1, згідно з Іпотечним договором від 14.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., за реєстровим номером 2792.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит у сумі 123 000 (сто двадцять три тисячі) доларів США, термін погашення якого до 14.09.2017 року, та зобов'язувався повернути Банку кредит і сплатити проценти в розмірі та порядку, визначених кредитним договором. Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечувалось іпотечним договором, згідно з яким у іпотеку була передана квартира № АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, права вимоги АТ «УкрСиббанк» за Кредитним договором ОСОБА_3 відступлено на користь АТ «Дельта Банк».

У подальшому, Банком було укладено договір про розірвання іпотечного договору від 25.03.2014 року, укладений з ОСОБА_2, відповідно до умов якого Банк та ОСОБА_2 домовились достроково розірвати іпотечний договір та припинили обтяження нерухомого майна іпотекою та заборону відчуження. Представник позивача стверджує, що договір від 25.03.2014 року про розірвання іпотечного договору віднесено до категорії нікчемних, оскільки Банк, уклавши договір про розірвання, згідно з яким був розірваний іпотечний договір та припинені іпотеки і заборона відчуження нерухомого майна:

-без отримання реальних грошових надходжень відмовився від власних майнових вимог до іпотекодавця за іпотечним договором, що зазначено у п. 1 ч. 3 ст. 378 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину;

-до дня визнання Банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання щодо припинення обтяження предмету іпотеки, що стало однією з причин неплатоспроможності Банку, а виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами частково стало неможливим, що зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

-окремому кредитору передав майно (майнові права) Банку, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

Представник Позивача, зазначає, що на виконання вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було повідомлено гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ФК «Довіра та Гарантія» та приватного нотаруса Калінюк О.Б. про нікчемність Договору про розірвання Іпотечного договору, посвідченого 25.03.2014р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 (а.с.2-6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року було вирішено відмовити в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 (а.с.236-244).

31 січня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року. В обгрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що тимчасову адміністрацію в АТ Дельта Банк введено з 03.03.2015 року і саме з цього моменту на діяльність АТ Дельта Банк розповсюджується дія ЗУ «Про гарантування вкладів фізичних осіб» в частині здійснення повноважень Уповноваженою особою ФГВФО, а тому і редакцію Закону необхідно застосовувати не на момент укладення договору про розірвання іпотечного договору, а на момент введення тимчасової адміністрації в АТ Дельта Банк та згідно ч.2 ст.38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації бнку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Також апелянт зазначає, що судом не вірно було зазначено, що оскільки кредит було видано в 2007 році, то на нього не розповсюджується обмеження, встановлені Постановою НБУ від 26.02.2014 року № 102/БТ, оскільки зазначена Постанова НБУ не тільки забороняє надання кредитів фізичним особам без забезпечення, але й забороняє безпідставне вивведення високоліквідного забезпечення. У звязку з чим, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, аже копію рішення суду було вручено представнику позивача лише 10 грудня 2018 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи; скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 5 286,00 гривень (а.с.251-254).

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи повний текст судового рішення було складено 03.12.2018 року (а.с.244), копію рішення було отримано представником позивача 10.12.2018 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.248), апеляційна скарга була подана 29.12.2018 року (а.с.251-254). Отже апеляційна скарга була подана з додержанням встановлених строків оскарження рішення суду.

Разом з тим, апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, а саме апелянтом не сплачено судовий збір.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 4 чинної на момент подання апеляційної скарги редакції Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Отже, апелянту необхідно спатити судовий збір в сумі 2643,00 гривень.

Судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року сплачується через банківські установи, чи поштовим відділенням зв'язку за рахунок платника. У призначенні платежу платник повинен вказати слова «судовий збір», код ЄДРПОУ суду, до якого він звертається, пункт з таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору.

Для перерахування коштів на оплату вказаних витрат у платіжному документі зазначається призначення платежу за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м. Одесі /Малиновський р-н/ 22030101

Код

Р/р 0007

МФО 828011

Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області

Призначення платежу: судовий збір, за позовом__(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Апеляційний суд Одеської області

Код 02892913, Пункт 1, КБК 22030101

Прізвище, Ім'я, По батькові платника.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків: сплати судового збору та подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.31, 33, 260, 175, 177, 185, ч. 4 ст. 356, 357 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Кухілава Сергій Автанділович, Публічне акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про визнання договору про розірвання іпотечного договору від 25 березня 2014 року недійсним та застосування наслідків його недійсності - залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 357 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак в частині визначення судових витрат може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк