П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Київ

Справа № 22-1656 Головуючий у1-й інстанції - Баличева М. Б.

Унікальний №363/290/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

у с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_5 пред'явила в суд позов до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Позов обґрунтований тим, що з 05 серпня 2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та в період цього шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, чоловік позивача не є біологічним батьком її доньки, оскільки ОСОБА_5 під час шлюбу з ОСОБА_6 мала близькі стосунки інтимного характеру з ОСОБА_4 в період з 2010 року по 2015 рік. З метою встановлення біологічного батьківства та з ініціативи ОСОБА_4 та з участю її дочки ОСОБА_7, лабораторією ТОВ "ЄВРОЛАБ" було проведено відповідне дослідження, в результаті якого було встановлено, що ОСОБА_4 є біологічним батьком дочки позивача ОСОБА_7

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року виключено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, із актового запису про народження дитини ОСОБА_7, як батька дитини.

З метою подання відповідачем заяви на адресу Вишгородського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області щодо походження дитини в порядку, передбаченому СК України, позивач неодноразово зверталася до біологічного батька дитини ОСОБА_4, однак, жодної відповіді не отримала, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду за захистом свої прав.

Відтак позивач просила визнати батьком ОСОБА_7 громадянина України ОСОБА_4 та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2016 року та до досягнення нею повноліття.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд визнав ОСОБА_4 батьком ОСОБА_7 та стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 23 січня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, адвоката ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (т.2, а.с.105-118).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 заперечувала проти її задоволення та вказала, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів.

Відзив аргументований тим, що відповідач тричі ухилявся від проходження експертизи та встановлення факту батьківства, що свідчить про батьківство відповідача та його намагання уникнути встановлення даного факту.

З огляду на наведене, позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (т.2, а.с.132-136).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника відповідача, адвоката ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника позивача, адвоката ОСОБА_9, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При ухваленні рішення про задоволення позову районний суд вважав встановленими наступні обставини.

З серпня 2007 року ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та в період цього шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З метою встановлення біологічного батьківства неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ініціативи ОСОБА_4 17 червня 2016 року лабораторією ТОВ «ЄВРОЛАБ» було проведено відповідне дослідження в результаті якого встановлено, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2016 року виключено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, із актового запису про народження дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, як батька дитини.

З повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що по батькові дитини вказано - ОСОБА_7, місце народження - м. Київ, Україна, в графі батьки дитини зазначено: батько - ОСОБА_10, громадянин України (відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері), мати - ОСОБА_5, громадянка України. Повторне свідоцтво про народження дитини видане 15 грудня 2016 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_4 з письмовими заявами про надання одночасної заяви до Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання батьківства щодо їх спільної дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з відомостями експертного висновку ТОВ «ЄВРОЛАБ» про біологічне батьківство № 42983 від 17.06.2016 року вірогідність батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 99, 9999%.

ОСОБА_4 ухилився від участі в експертизі призначеній судом, жодного разу за повідомленням суду про його необхідність бути присутнім у Київському міському бюро судово-медичної експертизи для проведення судової-медичної експертизи генетичної ідентифікації у визначену експертами дату та час не з'явився, вимоги суду та експерта проігнорував.

У зв'язку із ухиленням відповідача ОСОБА_4 від проходження експертизи 01 червня 2017 року, 14 липня 2017 року та 15 червня 2018 року районний суд взяв за основу у вирішенні позову в частині встановлення батьківства експертний висновок ТОВ «ЄВРОЛАБ» про біологічне батьківство ОСОБА_4 щодо ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 42983 від 17 червня 2016 року.

З урахуванням встановлених на підставі наявних у його розпорядженні доказів обставин районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення цієї частини позову - про визнання батьківства.

Оскільки судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, ОСОБА_4 в силу закону зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є дієздатним, має постійний заробіток, добровільно допомогу на утримання дитини не надає, районний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_4 щомісячно.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд взяв до уваги певні докази, і, як наслідок, вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача, адвокат ОСОБА_3, також не навів таких обставин.

Доводи апеляційної скарги відповідача, щодо: недоведеності існування між сторонами близьких стосунків інтимного характеру, наслідком яких стало народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1; недоведеності факту, що у період зачаття дитини сторони перебували разом; неповноти судової перевірки щодо факту штучного запліднення ОСОБА_5; недоведеності факту біологічного батьківства відповідача та факту його ухилення від проходження експертизи, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні з огляду на таке.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно цивільного процесуального законодавства,у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до ч.11 ст. 83 ЦПК України просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

За правилами ст. ст. 76, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з роз'ясненнями п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15; зараз - ст. 89 ЦПК ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії

від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів,

документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.

146 ЦПК ( 1618-15; зараз - ст. 109 ЦПК ) може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі

у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

У даній справі на підтвердження заявлених вимог позивач забезпечила надання суду письмового доказу - експертного висновку ТОВ «ЄВРОЛАБ» про біологічне батьківство № 42983 від 17 червня 2016 року, згідно з яким вірогідність батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 99, 9999% (т.1, а.с.91-92; 226-227).

Допустимих - письмових, доказів на спростування відомостей цього висновку про біологічне батьківство ОСОБА_4 суду не надав. На підтвердження своїх аргументів про штучне запліднення позивача допустимих - письмових, доказів того, що відповідач є донором будь-якого банку сперми, ОСОБА_4 суду також не надав.

Відповідач, діючи на власний розсуд, клопотання про призначення у справі експертизи для спростування факту його біологічного батьківства не заявляв, від проведення експертизи, призначеної судом за клопотанням позивача, ухилився.

За таких обставин аргументи сторони щодо недоведеності факту біологічного батьківства унаслідок того, що судом не встановлено дійсного характеру правовідносин сторін, які базуються на правових позиціях щодо застосування КпШС України є неприйнятними. У даному випадку правовідносини сторін урегульовані положеннями СК України.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильного застосування судом норм матеріального права до спірних правовідносин та порушення норм процесуального права при ухваленні рішення також відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, такі, що суперечать дійсним обставинам справи.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Оскільки при поданні апеляційної скарги відповідачем сплачений судовий збір у розмірі 1 884 грн. 02 коп. (т.2, а.с.121-122) з 1 920 грн. необхідних до сплати, залишаючи без задоволення подану відповідачем апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави недоплачену суму судового збору у розмірі 35 грн. 98 коп.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) в дохід держави 35 грн 98 коп. (тридцять п'ять грн. 98 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома