Справа №560/1127/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого - суддіОтупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2019 року матеріали вказаної цивільної справи розподілено для розгляду судді Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року було відкрито провадження по вказаній справі.

В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для самовідводу головуючого судді, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 63 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обовязки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини 7 статті 56 цього Закону.

Рішенням Дубровицької районної ради Рівненської області сьомого скликання за №103 від 11 жовтня 2016 року "Про затведження списку присяжних Дубровицького районного суду", затверджено список присяжних та включено ОСОБА_1 до списку присяжних (додаток до рішення).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 на даний час включена до списку присяжних Дубровицького районного суду, тобто залучена до здійснення правосуддя у Дубрвоицькому районному суді Рівненської області та виконує обов`язки судді, визначені Законом України "Про судоустрій та статус суддів".

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами частини 1 статті 39 Цивільного процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями статті 40 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до вимог частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог статті 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно з приписами пункту 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді" (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У рішеннях Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09 листопада 2006 року, "Газета Україна-Центр проти України" від 15 липня 2010 року, ЄСПЛ вказував, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «"правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться". Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, з метою гарантування неупередженості та обєктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись статтями 36-40 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити самовідвід головуючого - судді Отупор К.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.