Справа № 369/6555/19
Провадження №2/369/3104/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Головатюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

У судові засідання, призначені на 15 год. 30 хв. 11 жовтня 2019 року та 10 год. 30 хв. 05 грудня 2019 року, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, слід залишити без розгляду з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 3 ст. 128 ЦПК України).

Згідно з нормою п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Нормою ч. 1 ст. 131 ЦПК України на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У судові засідання, призначені на 15 год. 30 хв. 11 жовтня 2019 року та 10 год. 30 хв. 05 грудня 2019 року, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання йому судової повістки про виклик за адресою, яку він вказав у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Про судове засідання, яке було призначено на 15 год. 30 хв. 11 жовтня 2019 року позивачка була належним чином повідомлена, що підтверджується власноручною розпискою, яка знаходиться у матеріалах справи. Повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 10 год. 30 хв. 05 грудня 2019 року була вручена під розписку їй особисто, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення повістки.

Таким чином, ураховуючи приписи ст. ст. 128, 130 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про судові засідання, призначені на 15 год. 30 хв. 11 жовтня 2019 року та 10 год. 30 хв. 05 грудня 2019 року.

Про зміну місця проживання позивач у ході розгляду справи не повідомляла.

Згідно з нормою п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У судові засідання, призначені на 15 год. 30 хв. 11 жовтня 2019 року та 10 год. 30 хв. 05 грудня 2019 року, позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судові засідання суд завчасно не повідомила, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії").

Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Оскільки позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки та завчасно не надав суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання, від позивача не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що позов ОСОБА_3 слід залишити без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За таких обставин, керуючись ст. 257 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.Д. Медведський