Справа №: 398/2934/19
провадження №: 2/398/1683/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" грудня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі:

головуючого Крімченко С.А.,

за участю секретаря - Кулікової В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання договору оренди землі недійсним,

представник позивача - ОСОБА_4

представник відповідача - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 27 квітня 2013 року (державна реєстрація від 05.06.2013 року індексний № 2879929), укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агродар ЛТД».Позов мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки, площею 5,72 га, що знаходиться на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 19.03.2002 року, кадастровий номер - :02:000:0439 (надалі-земельна ділянка). Дану земельну ділянку вона на постійній основі надавала у користування ТОВ «Агродар ЛТД» за договором оренди землі.В 2009 році через скрутне матеріальне становище її сім`ї та необхідністю погашення боргу перед третіми особами, вона змушена була звернутися до керівництва TOB «Агродар ЛТД» з проханням про надання їй грошових коштів в рахунок майбутньої орендної плати або з можливістю у подальшому, за умови законодавчого врегулювання, здійснити продаж цьому товариству належної їй земельної ділянки. ТОВ «Агродар ЛТД» надало їй, позивачці, відповідні грошові кошти, а нею 23.04.2009 року було видано довіреність на право розпорядження земельною ділянкою, що посвідчена приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О.В на ім`я ОСОБА_3 , котрий є третьою особою по справі, та який на той час виступав від імені цього товариства. Строк дії довіреності двадцять років, тобто до 23.04.2029 року.

12 листопада 2015 року нею було скасовано дану довіреність шляхом подання відповідної заяви, що посвідчена приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходько О.В. за реєстровим № 1708.

В цьому ж році вона дізналася, що 27 квітня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД» та ОСОБА_3 , який діяв від її імені та в її інтересах, згідно довіреності від 23.04.2009 року, було укладено Договір оренди землі, за яким в оренду ТОВ «Агродар ЛТД» передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 5,72 га, кадастровим номером :02:000:0439.Строк дії договору оренди землі, згідно п. 8 Договору, складає 15 років з правом автоматичної пролонгації.Згідно п. 9 Договору оренди землі, орендна плата за користування земельне ділянкою сплачується щорічно у розмірі 3% від грошової оцінки землі, що становить 3867,48 грн. та підлягає індексації.Вказаний договір оренди землі вважає таким, що укладений у власних інтересах Повіреного, тобто ОСОБА_3 , та таким, що не відповідає її інтересам, чинному законодавству України, зокрема, ст.238 ЦК України та повинен бути визнаний недійсним. Так, на момент укладення правочину щодо розпорядження земельною ділянкою, зокрема, передачу її в оренду ТОВ «Агродар ЛТД», Товариство мало двох засновників: Товариство з обмеженою відповідальністю «Поле - Грейн» (м. Олександрія) та Юнайтед Агробізнес Б.В. ( м. Амстердам, Нідерланди).Згідно відомостей з ЄДР кінцевим бенефіціаром (власником) ТОВ «Агродар ЛТД» є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_3 . Отже вона вважає, що ОСОБА_3 був прямо зацікавлений в укладенні договору оренди землі з ТОВ «Агродар ЛТД» на умовах, що є економічно вигідними саме для Орендаря, а не Орендодавця. Укладаючи договір оренди землі від її, позивачки, імені ОСОБА_3 фактично вчинив його у власних інтересах з метою отримання більшого прибутку (прибуток від діяльності підприємства є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ) за рахунок встановлення в договорі оренди найнижчого з можливих коефіцієнтів орендної плати, що суперечить ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Крім того, фактично відразу після укладення спірного правочину, вже в червні 2013 року, ОСОБА_3 став директором товариства - відповідача, яким є і до цього часу. Тобто, фактично правочин був вчинений також і в інтересах підприємства, зацікавленою та наближеною до цього підприємства особою (яка можливо була працівником підприємства або була у складі його керівництва), а не в інтересах орендодавця, що суперечить закону, у зв`язку з чим, оспорюваний договір оренди повинен бути визнаний недійсним.

Відповідачем «Агродар ЛТД» подано відзив на позов, в якому зазначено, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до частин другої, третьої статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Вказана норма права існує з метою захисту цивільних прав та інтересів того, кого представляють. Нею встановлена заборона укладення угоди представником відносно себе особисто або відносно іншої особи, представником якої він одночасно є, тобто заборона на укладення правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів, тобто від імені обох сторін правочину.Під словосполученням «у своїх інтересах» у положенні ч. 3 ст. 238 ЦК України, слід розуміти, що представник не має права укладати правочини від імені свого довірителя щодо себе самого, тобто він не може бути іншою стороною даного правочину.

Тобто, чинне законодавство не містить заборони щодо укладення договору між повіреним та особою, яка є його близьким родичем.Не містить також ч.3 ст. 238 ЦК України, і обмеження щодо укладення договору між представниками довірителя, а забороняє укладення договорів у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.За змістом довіреності, яка видана добровільно Позивачем, на день укладення спірних договорів не була скасована, ОСОБА_3 мав право укладати, підписувати договори оренди землі, при цьому він діяв не в особистих інтересах, а в інтересах Позивача, маючи право здійснювати всі необхідні дії. Скасування Позивачем довіреності після укладення договору оренди землі не призводить до недійсності спірного договору, а створює лише юридичні наслідки на майбутнє.Укладаючи 27 квітня 2013 року договір оренди землі, Відповідач діяв на підставі довіреності в інтересах позивача - ОСОБА_1 з одного боку, а з другого боку, іншою стороною договору було ТОВ «Агродар ЛТД» в особі директора Мірошніченко Володимира Івановича.Отже, в своїх інтересах Відповідач договір не укладав, а представником ТОВ «Агродар Л ТД» на момент укладення спірного договору оренди землі він не являвся.Таким чином, порушень вимог ст. 238 ЦК України, при укладенні оспорюваного договору допущено не було. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Позивачкою подано заперечення на відзив, в якому остання не погоджується з доводами відповідача, вважає їх такими, що зроблені за помилковим застосуванням норм матеріального права, та які не спростовують висновки позовної заяви.

Представником відповідача Горобець О.Л. до розгляду справи по суті вимог було подано заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої остання вважає, що позивачем пропущено встановлений строк для звернення до суду за захистом своїх інтересів. Так, позивач в 2015 році дізналась про існування договору оренди землі від 27.04.2013 року, укладеного між ТОВ «Агродар ЛТД» та ОСОБА_3 . Крім того, на екземплярі договору оренди від 27.01.2013 року, який знаходиться в ТОВ «Агродар ЛТД», міститься підпис ОСОБА_8 , який є чоловіком позивача та який отримав екземпляр вказаного договору 17.11.2015 року. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що перебіг строку позовної давності для позивача розпочався саме 17.11.2015 року, а сплив, відповідно, 17.11.2018 року.

02.12.2019 року представником позивача ОСОБА_2 було подано заперечення на дану заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до яких позивач не погоджується з позицією відповідача щодо початку перебігу строків позовної давності в даному випадку. Вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, так як позивачка дізналася про порушення свого права в кінці 2018 року і коли звернулася до неї за правовою допомогою в 2019 році.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що в 2009 році їй та її чоловікові необхідні були кошти в сумі 28000 грн. і тому вони звернулися до ТОВ «Агродар ЛТД». Керівник підприємства Мірошніченко В.І. погодився надати дану суму, але запропонував їм підписати у нотаріуса доручення на ОСОБА_3 на представництво її інтересів щодо належної їй земельної ділянки. Так як їм були потрібні кошти, то вони погодилися на дану пропозицію. На той час вони вважали , що продали свої земельні ділянки за дані кошти. В 2015 році вона вирішала відновити свої права на земельну ділянку і тому звернулася до нотаріуса з заявою про скасування довіреності на ім`я ОСОБА_3 . В тому ж році вона дізналася про існування договору оренди її земельної ділянки від 27 квітня 2013 року, укладеного між ТОВ «Агродар ЛТД» та ОСОБА_3 За період з 2009 року по 2015 рік ні вона, ні її чоловік жодного разу не отримували орендну плату та за її отриманням навіть не зверталися, оскільки вважали, що отримані ними кошти в сумі 28000грн. є орендною платою за майбутні періоди. Їй відомо, що інші люди, які передали свої паї в оренду, отримують по п`ять відсотків щорічно від вартості землі. Але в її договорі оренди встановлено орендну плату в розмірі трьох відсотків. Така орендна плата її не влаштовує. Про причетність ОСОБА_3 до ТОВ «Агродар ЛТД» їй відомо ще з 2006 року,але підписуючи доручення на ім`я останнього, вона про це не думала. Коли вони з чоловіком в 2009 році брали в орендарів кошти в сумі 28000грн. то діяв договір оренди, який було укладено в 2006 році, за яким орендна плата складала 2% від вартості землі. В 2016 році вони отримала від орендарів по 3800грн. орендної плати за кожну земельну ділянку, в 2017 та 2018 роках по 4600грн. Перерахунок орендної плати ніхто їм при цьому не робив. Дізнавшись, що розмір орендної плати за їх земельні ділянки є значно меншим, ніж отримують інші орендодавці, вона звернулася за допомогою до юриста, так як орендарі відмовилися збільшувати орендну плату. Тому вона просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що позивачем не пропущений строк позовної давності, так як інформацію про те, що дружина ОСОБА_3 є одним із співвласником ТОВ «Агродар ЛТД» стало відомо позивачу в кінці 2018 року і дана інформація підтвердилася, коли вона звернулася до неї за правовою допомогою і отримала витяг з реєстру. Укладаючи спірний договір оренди від імені позивача з ТОВ «Агродар ЛТД» ОСОБА_3 діяв у власних інтересах, оскільки його дружина є кінцевим бенефіціаром орендаря, а значить і у власних інтересах, так як він володіє спільно з дружиною майном на праві спільної сумісної власності, а його дружина унаслідок укладення спірного договору оренди землі отримує прибуток від діяльності підприємства .Відповідно оскаржуваний договір має бути визнаний недійсним з підстав порушення частини третьої статті 238 ЦК України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала, заперечує проти вимог позивача та зазначила, що позивачем пропущений строк позовної давності і тому в задоволенні даного позову необхідно відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представників сторін прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер - :02:000:0439 , площею 5.72 га, що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІІІ КР № 028365 від 19 березня 2002 року .

23 квітня 2009 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходько О.В. посвідчено довіреність за № 985, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях, незалежно від форми власності чи підпорядкування, з питань пов`язаних з управлінням належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою № НОМЕР_1 , площею 5.72 га, що розташована на території Дівочепільської сільради . Для цього надано ОСОБА_3 право здійснювати нагляд за належними їй земельними ділянками; мати вільний доступ до ділянки; при настанні сезону - вживати заходів до обробки землі; вносити необхідні платежі, які стосуватимуться реалізації її права власності на земельну ділянку; представляти її інтереси в будь-яких установах чи підприємствах незалежно від форми їх власності та підпорядкування (в тому числі в землевпорядних організаціях, в органах нотаріату та ін.), а також укладати від її імені договори оренди земельної ділянки.Подавати заяви з правом її підпису( в т.ч. що стосуються сімейного стану) та одержувати будь-які документи в разі виникнення такої потреби; отримувати дублікати державних актів в разі їх втрати , розписуватися за неї, в тому числі на договорах оренди земельної ділянки( визначаючи умови на свій розсуд) , що укладатимуться, сплачувати належні з неї платежі, включаючи державне мито ( плату), одержувати належні їй кошти в разі здачі її в оренду, а також вчиняти інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на двадцять років .

27 квітня 2013 року на підставі вказаної нотаріально посвідченої довіреності укладено договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Агродар ЛТД» строком на 15 років .

Договором визначено щорічну орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки, що становить 3867.48 грн., яка вноситься у грошовій формі - шляхом видачі готівкових коштів в касі орендаря, або у натуральній та відробітковій формі, орендарем за заявою орендодавця. Пунктом 10 вказаного договору передбачено врахування індексації при обчисленні розміру орендної плати. Право оренди відповідно до вказаного договору зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Агродар ЛТД» 16.05.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру .

При цьому будь-які застереження, обмеження повноважень представника щодо укладення договору з ТОВ «Агродар ЛТД» щодо розміру орендної плати, строку договору, довіреністю не передбачено.

Судом на підставі пояснення позивача, що не заперечувалося представником відповідача, встановлено, що позивачка в 2009 році отримала від відповідача ТОВ «Агродар ЛТД» 14000 грн. орендної плати наперед, або як вона зазначила, фактично продала земельну ділянку відповідачу за дану суму.

12.11.2015 року за заявою ОСОБА_1 дію довіреності посвідченої 23 квітня 2009 року приватним нотаріусом Приходько О.В. за реєстровим № 1708, припинено , про що свідчить витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами першою, третьою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин другої, третьої статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Повноваження представника фізичної особи може здійснюватися за довіреністю, якою є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється в тому числі у разі скасування довіреності особою, яка її видала. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність.

Відповідно до статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частинами першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Судом встановлено, що за змістом довіреності, яка видана добровільно позивачем, на день укладення спірного договору не була скасована, ОСОБА_3 мав право укладати, підписувати договори оренди землі, при цьому він діяв не в особистих інтересах, а в інтересах позивача, маючи право здійснювати від цього всі необхідні дії. Скасування позивачем довіреності після укладення договору оренди землі не призводить до недійсності спірного договору , а створює лише юридичні наслідки на майбутнє.

Доводи ОСОБА_1 про те, що укладаючи спірний договор оренди, Дорофеєв А.Ю діяв в інтересах ТОВ «Агродар ЛТД» , оскільки кінцевим бенефіціаром (власником) ТОВ «Агродар ЛТД» є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а остання є дружиною ОСОБА_3 , а значить і у власних інтересах, так як він є особою, яка безпосередньо зацікавлена в господарській діяльності цієї юридичної особи, а тому оскаржуваний договор має бути визнаний недійсним згідно частини третьої статті 238 ЦК України, а також, що спірний договор оренди укладений на вкрай невигідних для позивача умовах, не заслуговують на увагу, оскільки кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому, що у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, тобто доведення вказаних обставин покладено на позивача.

Позивачем не доведено, що оспорюваний договор оренди укладений представником на невигідних для неї умовах і такий договор суперечать її інтересам.В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що в попередньому договорі оренди , який діяв до 2013 року з ТОВ «Агродар ЛТД» була передбачена менша орендна плата в розмірі 2% від нормативної оцінки землі.

Позивач своє волевиявлення на укладення спірного договору оренди землі виявила шляхом надання нотаріально посвідченої довіреності, якою уповноважила ОСОБА_3 , у тому числі укладати (за ціну та на умовах на власний розсуд) договор оренди належної їй земельної ділянки , а також підтвердила своє волевиявлення на укладення договору оренди землі і в судовому засіданні. При цьому, відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження факту зловмисної домовленості її представника ОСОБА_3 з ТОВ «Агродар ЛТД» щодо укладення вказаного договору оренди землі, а також укладення договору представником у власних інтересах на вкрай невигідних для неї умовах. Посилання позивача , що оскільки дружина її представника являлася одним із власників ТОВ «Агродар ЛТД» , то відповідно він діяв в своїх інтересах під час підписання спірного договору є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного. Відповідно зазначені висновки є припущеннями. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.( ч. 6 ст. 81 ЦПК України)

Аналогічні позиції містяться в Постановах ВС від 22.04.2019 року по справі № 623/2518/17 та від 26.09.2019 року по справі № 400/232/18.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання вимог закону в момент вчинення правочину. Порушення умов договору може бути підставою для його розірвання, а не визнання недійсним (стаття 651 ЦК України).

Позивач, яка вважає, що відповідачем неналежно виконуються умови договору оренди землі, не позбавлена права порушувати питання перед орендарем про перерахунок розміру орендної плати у зв`язку з підвищенням розміру грошової оцінки землі, з урахуванням індексації.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги через її недоведеність , а не через пропуск позовної давності, як зазначав представник відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 78, 80, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

Вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД», , адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, 1.

Представник відповідача: Горобець Олена Леонідівна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 ).

Повний текст рішення складено 26.12.2019 року.

Суддя С.А.Крімченко