УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

11 лютого 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради про встановлення факту родинних відносин, -

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що його батько ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) Н.Д. є рідним братом та сестрою, а вона є племінницею ОСОБА_3

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі виходячи з наступного.

Окреме провадження, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, встановлення даного факту необхідне заявнику для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка 11.03.1999р. склала заповіт, яким все своє майно заповіла заявнику та ОСОБА_4

Крім того, як зазначає заявник, на запит Четвертої Львівської державної нотаріальної контори не надходило звернення ОСОБА_4 про прийняття спадщини і єдиним спадкоємцем за заповітом є заявник. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про народження її батька, який був рідним братом спадкодавця.

Відповідно до розяснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені у ст. 1272 ЦК України. За загальним правилом, яке передбачене ч. 1 цієї статті, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, положення ч. ч. 2, 3 цієї статті допускають можливість прийняття спадщини особами, які пропустили строк для прийняття подання відповідної заяви. Зокрема, така можливість існує у випадку надання відповідної письмової згоди спадкоємцями, які прийняли спадщину, або за рішенням суду, яке ухвалено за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Вказане в сукупності свідчить про те, що у даних правовідносинах існує спір про право, оскільки спадкування відбувається за заповітом, де спадкоємцем, окрім заявника є також ОСОБА_4, якій спадщина належить з часу відкриття незалежно від часу її прийняття і якій законом надана можливість встановити додатковий строк для прийняття спадщини.

Тому, така справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження і у відкритті провадження належить відмовити, розяснивши заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 293, 315 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради про встановлення факту родинних відносин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.