Провадження № 6/761/1155/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архіпову І.Р.

за участі:

представника заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича про встановлення тимчасового обмеження - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський О.В. (надалі по тексту - державний виконавець) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про встановлення тимчасового обмеженняу праві виїзду боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Своє подання старшого державний виконавець обґрунтовував тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №49817372 по виконанню виконавчого листа №2610/29494/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 07 вересня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 660 160, 91 грн.

16 січня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до вищезазначеного виконавчого листа.

В добровільному порядку у наданий строк для самостійного виконання виконавчого документа боржник не погасив, що стало підставою для звернення до суду з вищезазначеним поданням.

Державний виконавець в судовому засіданні на задоволенні подання наполягав у повному обсязі, з підстав, викладених у поданні та зазначив, що боржнику - ОСОБА_2 достовірно відомо про наявне виконавче провадження, однак, жодних дій, з боку боржника на погашення наявної заборгованості в добровільному порядку вчинено не було, що свідчить, на думку державного виконавця про наявний факт ухилення боржника ( ОСОБА_2 ) від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Суд, заслухав пояснення державного виконавця, дослідив матеріали, якими державний виконавець обґрунтовує подання, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання і вирішення його по суті, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 07 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості за договором позики від 26 червня 2009 року у розмірі 656 941, 91 грн., судовий збір у розмірі 3 219, 00 грн.

16 січня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49817372, по виконанню виконавчого листа №2610/29494/2012, виданого 07 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 660 160, 91 грн.

02 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

07 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи боржника - ОСОБА_2 , що працевлаштований у ТОВ ? ІМО ?; здійснити відрахування із доходів боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 726 677, 00 грн.

Із відповіді Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 01 грудня 2016 року вбачається, що транспортний засіб марки ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 поставлено на автоматизований облік до АІС ? Арешт? під: арешт, заборона на відчуження.

06 червня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено в розшук майно боржника: ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 .

Із відповіді Управління інформаційної підтримки та координації поліції ГУ НПУ у м. Києві від 21 червня 2017 року вбачається, що постанова №49817372 від 06 червня 2017 року опрацьована, транспортний засіб поставлено на облік ІС ? Відеоконтроль - Рубіж ? у розшук.

Крім того, копії матеріалів виконавчого провадження містяться численну кількість копій платіжних доручень та розпоряджень, які свідчать про регулярні відрахування із заробітної плати ОСОБА_2 грошових коштів на виконання рішення суду.

Що свідчить про відсутність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннямсуду.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачає можливість тимчасової відмови громадянину України у видачі паспорту та виїзді за кордон у разі якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Як зазначено у листі Верховного суду України від 01 лютого 2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", у судовій практиці постає питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов?'зань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі України "Про виконавче провадження" його значення не розкрито.

Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону. Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися;

2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати;

3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

З урахуванням вищевикладеного, значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та у Законі України "Про виконавче провадження", з об`єктивної сторони означає, що це такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.5 ст. 19 Законом України "Про виконавче провадження", боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно Закону України "Про виконавче провадження", сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Під ухиленням від виконання зобов'зання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об'ктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'зків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Проте належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'зань, а саме: не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо, державним виконавцем суду не надано.

Крім того, наявна копія відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації від 08 червня 2018 року містить відомості щодо перетину кордону ОСОБА_2 в період часу з 19 січня 2016 року по 19 жовтня 2017 року включно. Відомостей, щодо перетину ОСОБА_2 кордону за 2018 - 2019 року суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, прийшов до висновку, що вищезазначені обставини у їх сукупності не свідчать про свідоме ухилення з боку боржника ОСОБА_2 від виконання судового рішення, а тому, подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 19, 76 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.ст.3, 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.ст.352-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича про встановлення тимчасового обмеження - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Повний тексту ухвали суду складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя: