ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

м. Харків

Справа № 613/1530/18

Провадження № 22-ц/818/3668/19

Категорія: трудові

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року у складі судді Харченка С.М.

у справі №613/1530/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Гутянське лісове господарство»

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу, у загальному порядку з повідомленням учасників справи,-

встановив:

14.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила скасувати наказ №220-К про припинення трудового договору (контракту), поновити її на роботі продавця торгівельного павільйону «Лісовичок» в ДП «Гутянське лісове господарство», стягнути з ДП «Гутянське лісове господарство» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 жовтня 2018 року до дня поновлення на роботі в сумі 59 747,25 грн., а також стягнути з ДП « Гутянське лісове господарство» на її користь недоплачену заробітну плату у сумі 2 344,08 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що 01 квітня 2010 року її було прийнято на роботу до ДП «Гутянське лісове господарство» прибиральницею лісопромислового цеху. Наказом №59-К від 10.07.2014 переведено продавцем торгівельного павільйону «Лісовичок» лісопромислового цеху ДП «Гутянське лісове господарство». 22 листопада 2018 року наказом №220-К її було звільнено з роботи відповідно до п.4 ст. 40 КзПП України (прогул без поважних причин).

Підставою для звільнення стали доповідна записка начальника лісопромислового цеху, акт про відсутність на роботі та рішення профспілкового комітету.

Вказане звільнення ОСОБА_1 вважає незаконним, безпідставним та здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства, посилаючись на те, що доповідна записка начальника лісопромислового цеху та акт ґрунтуються на безпідставному висновку посадових осіб про її відсутність на роботі 12 жовтня 2018 року без поважних причин, оскільки в дійсності в цей день вона була вихідна, а вихідний день не може вважатися прогулом.

Вказувала, що торгівельний павільйон «Лісовичок» працює кожного дня з 07:30 год. до 19:30 год. Згідно табелю обліку робочого часу вона працює 5 днів на тиждень по 8 годин робочого часу, але фактично робочий тиждень складається з 7 днів. У вказаному торгівельному павільйоні останні роки працювали дві продавці: вона та її напарниця - ОСОБА_3 . Графік їх роботи складався наступним чином: кожен день вони працювали по 6 годин, тобто по половині робочого дня кожна, та повний один день, тобто 12 годин робочого часу, але при цьому один день на тиждень кожна з них мала у якості вихідного. Такий день тижня вони визначали самостійно, але з обов`язковим такої умови, що за відсутності одного з продавця, друга працювала повний робочий день 12 годин забезпечуючи безперервну роботу кіоска протягом визначеного адміністрацією часу. Офіційно такий порядок взаємної заміни між продавцями та визначення вихідного дня адміністрацією не затверджувався, однак про такий порядок організації роботи двох продавців кіоску було відомо головному бухгалтеру та іншим працівникам адміністрації підприємства і ніхто з них проти цього не заперечував, оскільки вони забезпечували роботу кіоску кожного дня.

Факт того, що торгівельний павільйон працював 7 днів підтверджуються касовою книгою, в якій знаходяться касові звіти, які відображають дату і час відкриття та закриття торгівельного павільйону, яка знаходиться на підприємстві. Табель обліку робочого часу в ДП «Гутянське лісове господарство» мав формальний характер, відповідний облік не вівся.

12 жовтня 2018 року вона була вихідна, а 13 жовтня 2018 року вона вийшла на роботу, але потрапити до робочого місця не мала змоги, оскільки вхідні замки були змінені. Жодна посадова особа, яка мала би повідомити про звільнення, їй нічого не повідомила і лише 15 жовтня 2018 року у відділі кадрів їй повідомили про звільнення, пропонували написати заяву про звільнення за власним бажанням або за угодою сторін, погрожуючи в іншому випадку звільненням за ініціативи роботодавця. Писати заяву про звільнення за власним бажанням вона відмовилася, а на її прохання надати пояснення з яких підстав її звільнено не отримала жодної відповіді, окрім того пояснення, що так вирішив директор підприємства. На прохання видати наказ про звільнення та трудову книжку їй було відмовлено, оскільки відділ кадрів ще не мав вказівки за якою саме статтею закону її звільняють. Наказу про відсторонення від роботи не було, але фактично з 13 жовтня 2018 року її не допускали до виконання обов`язків. 18 жовтня 2018 року вона отримала повідомлення про проведення засідання профспілкового комітету лісгоспу і таким чином довідалася про звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України.

Вказувала, що підприємство при проведенні розрахунку виплатило заробітну плату з нарахуванням до 12 жовтня 2018 року, інші 6 днів оплачені не були, хоча її не було відсторонено від роботи, підприємство перешкоджало здійснювати трудові функції, незаконно та вимушено позбавило заробітку протягом 6 днів. Позивач вважає звільнення за прогул незаконним, оскільки у вказаний день вона мала вихідний.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Перепелиця С.І.просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник позивача посилався на неповноту та однобічність з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, та вказував, що поза увагою суд першої інстанції залишив ту обставину, що факт прогулу не доведений, що порушено процедуру встановлення обставин порушення позивачем трудової дисципліни, що питання про звільнення приймалося неуповноваженою посадовою особою, вважаючи що головний лісничий ОСОБА_4 С ОСОБА_5 , який підписав наказ №3 від 03.01.2017 року про встановлення графіку роботи продавців торгівельного павільйону «Лісовичок» та наказ № 220-К від 22.11.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за прогул, не є керівником ДП «Гутянське лісове господарство» та не уповноважений приймати і підписувати такі накази так як директором ДП «Гутянське лісове господарство» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб є ОСОБА_6 .

Крім того, судом першої інстанції також не встановлено чи була позивач членом профспілкового комітету ДП «Гутянське лісове господарство»

Також апелянт посилався на ту обставину, що ОСОБА_1 не була ознайомлена з Наказом № 3 від 03.01.2017 року, а відтак суд першої інстанції помилково посилався на те, що позивачем було порушено саме цей наказ про встановлення графіку роботи позивача.

Директор ДП «Гутянське лісове господарство» Сиса В.М. у відзиві на апеляційну скаргу просив її залишити без задоволення, вважаючи вимоги та доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач та її представники, враховуючи, що в судовому засіданні апеляційного суду при огляді наданого представником відповідача оригіналу наказу №3 від 03.01.2017 року, представник відповідача визнав факт відсутності на ньому підпису ОСОБА_1 та інших доказів про її ознайомлення з цим наказом, відмовилися від раніше поданого клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, але просили надати цій обставині відповідну правову оцінку.

Крім того, представник позивача вказувала, що згідно наданої суду відповідачем довідки від 06.11.2018 року про доходи ОСОБА_1 , затвердженої ДП «Гутянське лісове господарство», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 536 грн.50 коп. і таким чином сума компенсації за вимушений прогул станом на 18.12.2019 року становить 183 527 грн. 78 коп.

Представник ДП «Гутянське лісове господарство» - Ігнатенко В.Л. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначав, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено відповідно до законодавства України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до положень пункту четвертого статті 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул є дисциплінарним проступком, так до звільнення з даної підстави застосовується положення статей 147, 148, 149 КЗпП України.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення - догана або звільнення.

Згідно з вимогами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Тобто, до порядку застосування дисциплінарного стягнення встановлені такі обов`язкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення - один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Так, законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом четвертим статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені ст. 57 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надала належних і неспростовних доказів на підтвердження того, що відповідачем під час її звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України було допущено порушення трудового законодавства.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом на підставі наданих доказів встановлено, а сторонами не оспорюється, що 01.04.2010 року ОСОБА_1 прийнята на роботу прибиральницею лісопромислового цеху ДП «Гутянське лісове господарство», а 16.07.2014 року переведена продавцем торгівельного павільйону «Лісовичок» лісопромислового цеху ( а.с. 6).

Відповідно до наказу №59-к від 10.07.2014 року ОСОБА_1 , переведено продавцем торгівельного павільйону «Лісовичок» лісопромислового цеху. При цьому їй було встановлено такий графік роботи: понеділок п`ятниця з 08.00 до 18.00 , перерва з 13.00 до 14.00 , субота неділя з 10.00 до 19.00 , перерва з 13.00 до 14.00 ( а.с. 27).

Згідно копії робочої інструкції продавця продовольчих товарів (3-й розряд), з яким ОСОБА_1 ознайомлена під підпис, продавець продовольчих товарів безпосередньо підпорядковується керівнику лісопромислового цеху ( а.с. 28).

Згідно наданого суду відповідачем акту про відсутність на роботі від 12.10.2018 року, ОСОБА_1 , продавець павільйону «Лісовичок» лісопромислового цеху, була відсутня на роботі 12.10.2018 без поважних причин з 08.00 год. до 19.00 год. впродовж робочого дня.

Відповідно до наряду акту №305, затвердженого 22.10.2018 року та табелю на внутрішньо бригадний розрахунок заробітної плати за жовтень 2018 року, ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 12.10.2018 року, а її напарниці ОСОБА_3 за цей день проставлено відпрацьованими 12 годин.

З копії подання №1107 від 12.10.2018 вбачається, що т.в.о. директора ДП « Гутянське лісове господарство», головний лісничий Коршун С.М. звернувся до заступника голови профспілкового комітету ДП «Гутянський лісгосп» з проханням дати згоду на звільнення продавця «Лісовичок» лісопромислового цеху ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з її відсутністю на роботі протягом 6 годин без поважних причин (а.с. 29).

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про проведення в цей день, 19.10.2018, засідання профспілкового комітету лісгоспу щодо розгляду питання за поданням адміністрації підприємства про надання згоди на їх звільнення за п. 4 ст. 40 КУпП України, що підтверджується наданою суду копією даного повідомлення ( а.с 30).

Відповідно до копії протоколу № 10 від 19.10.2018 засідання профспілкового комітету ДП «Гутянське лісове господарство», ОСОБА_1 була присутня на даному засіданні та пояснила, що у неї в цей день, тобто 12.10.2018, був вихідний. Питання щодо її звільнення було винесено на голосування, проголосували «за» 12 , «проти» - 0, «утримались» -2 . На підставі цього було ухвалено надати згоду на звільнення продавця торгівельного павільйону « Лісовичок» ОСОБА_1 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин.

Зі змісту наданої суду копії протоколу засідання профспілкового комітету і прийнятого рішення вбачається, що доводи ОСОБА_1 про те, що 12.10.2018 року у неї був вихідний, а роботу торгівельного павільйону «Лісовичок» в цей день забезпечувала інший продавець за встановленою ними домовленістю, ні адміністрацією підприємства, ні профспілковим комітетом не перевірилися і не обговорювалися. ( а.с. 31-32).

Згідно копії наказу №220-к про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено 22 жовтня 2018 року з посади продавця торгівельного павільйону «Лісовичок» лісопромислового цеху за прогул без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підставою зазначено доповідна записка начальника лісопромислового цеху, акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі, рішення профспілкового комітету про надання згоди на звільнення. В цей же день ОСОБА_1 була ознайомлена з даним наказом ( а.с. 7).

Заперечуючи проти доводів ОСОБА_1 щодо встановлення нею і продавцем ОСОБА_3 такого графіку роботи, який забезпечував безперервну роботу торгівельного павільйону «Лісовичок» протягом встановленого адміністрацією часу, відповідач посилався на п. 2 наказу №3 від 03.01.2017 року про встановлення графіка роботи для працівників лісопромислового цеху, яким встановлено для продавців торгівельного павільйону «Лісовичок» з 03 січня 2017 такий графік роботи: з 07.00 до 13 год. з 13.00 до 19.00 год., та який не передбачав для продавців вихідного дня (а.с. 35).

Однак позивач з цими доводами не погоджувалася і пояснювала свою відсутність на роботі тим, що між нею та ОСОБА_3 була домовленість про визначення для себе вихідного дня, один раз на тиждень, про, що не повідомляли керівництво, якщо хтось з них брав вихідний, то інший продавець працював 12 годин. Про це була домовленість з головним бухгалтером про те що вони з напарницею можуть брати один день вихідного на тиждень, але в цей день всю зміну працює один продавець.

Погоджуючись з доводами відповідача і відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову за недоведеністю обставин, посилаючись на які вона просила поновити її на роботі, суд першої інстанції не перевірив доводи сторін про обставини організації підприємством розпорядку роботи торгівельного павільйону «Лісовичок» з урахуванням прийняття на роботу другого продавця, не надав належної правової оцінки недотримання відповідачем вимог закону щодо порядку провадження встановлення обставин здійснення дисциплінарного проступку працівником, а також щодо необхідності забезпечення балансу інтересів працівника і роботодавця при визначенні тяжкості допущеного працівником порушення та застосованого до нього дисциплінарного стягнення.

Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Статтею 29 КЗпП України передбачено, що до початку роботи власник або уповноважений ним орган зобовязані проінструктувати працівника, зокрема: роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором.

Разом з тим, як встановлено судовим розглядом, позивач ОСОБА_7 під час переведення її наказом №59-к від 10.07.2014 року з посади підсобного робітника лісопромислового цеху на посаду продавця торгівельного павільйону «Лісовичок» була ознайомлена про такий графік роботи продавця: понеділок-пятниця з 8.00 до 18.00 години, перерва з 13.00 до 14.00, а в суботу та неділю з 10.00 до 19.00, перерва з 13.00 до 14.00. ОСОБА_7 розписалася про ознайомлення з цим наказом, яким встановлювався і графік її роботи, працювала одна у якості продавця кіоску за таким графіком.

Після 11.01.2016 року, як вказує відповідач, зважуючи на наявність двох працівників торгівельного павільйону « ОСОБА_8 », робочий день кожного був встановлений по 6 годин 7 днів на тиждень, та як на доказ цих доводів посилався на наказ №3 від 03.01.2017 року, яким встановлено графік роботи продавців павільйону з 07.00 до 13.00 та з 13.00 до 19.00.

Разом з тим, в цьому наказі №3 від 03.01.2017 головного лісничого ДП «Гутянське лісове господарство» не зазначено хто саме з двох продавців має працювати в період з 07.00 до 13.00, а хто з 13.00 до 19.00.

Крім того, ОСОБА_7 заперечує про ознайомлення її з цим наказом, її підпис про ознайомлення з текстом цього наказу відсутній, інших доказів ознайомлення її з цим наказом не надано.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що після прийняття на роботу в торгівельний павільйон другого продавця ОСОБА_3 адміністрацією у передбаченому законом порядку (ст.ст.21, 29 КЗпП України) не визначався розпорядок і графік роботи персонально кожного з двох продавців, а фактично склався такий порядок і графік роботи, згідно якого продавці ОСОБА_1 і ОСОБА_3 самі визначали черговість роботи, дотримуючись лише однієї умови забезпечити при цьому роботу торгівельного павільйону «Лісовичок» щоденно, з 7.00 до 19.00 годин.

Цю обставину підтвердила в суді і допитана у якості свідка ОСОБА_3 , яка також суду пояснила, що 12.10.2018 року, коли ОСОБА_1 за їх домовленістю була вихідна, а вона мала би працювати повний день, близько 12 години до кіоску прийшли представники лісгоспу і повідомили, що вони вже не працюють продавцями, що їх звільнено, забрали у неї ключі, замінили замки і почали здійснювати облік.

З матеріалів справи вбачається, що адміністрацією ДП «Гутянське лісове господарство» у передбаченому законом порядку не було регламентовано належним чином роботу продавців торгівельного павільйону «Лісовичок» з визначенням конкретного графіку роботи кожного з них, що стало підґрунтям для самостійного впорядкування ними графіку роботи шляхом почергового забезпечення торгівлі в межах визначеного адміністрацією часу роботи кіоску, та встановлення вихідного дня.

Дійсно, як вказує відповідач, такий графік почергового виконання функцій продавця кіоску ОСОБА_1 і ОСОБА_3 встановили самовільно, без погодження з власником підприємства або уповноваженого ним органу, тобто діяли усупереч вимог ст. 30 КЗпП України про заборону працівнику передоручення виконувати його обов`язки іншій особі, однак вчиненню такого порушення сприяла та обставина, що адміністрацією належним чином не було визначено графік роботи кожного з продавців кіоску.

Ця обставина повинна бути врахована при визначенні власником чи уповноваженою ним особою

Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, факт відсутності позивача на роботі 12.10.2018 року ніким не заперечується, однак відповідачем не доведено, що позивач була відсутня без поважних причин, ним не спростовано посилання позивача на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була домовленість про визначення для себе вихідного дня, яка була узгоджена з головним бухгалтером.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем було порушено положення ст.149 КЗпП України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку і відсутність заподіяної ДП «Гутянське лісове господарство»шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, те, що позивач раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 здійснено з порушенням вимог трудового законодавства.

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Водночас при визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача, суд не враховує премії, нараховані позивачеві згідно з довідкою про нарахування та виплат заробітної плати ОСОБА_1 (том 2 а.с. 3).

Таким чином, колегія суддів погоджується з розрахунком, наданим Т.в.о. директора заступника директора ДП «Гутянське лісове господарство» Федоренко М.І. згідно якого, середньомісячна заробітна плата за останні повні два місяці перед звільненням позивача, а саме вересень та жовтень 2018 року становила 10 507 грн. 50 коп. грн., а сердьоденна заробітна плата становить 304 грн. 57 коп.

Кількість днів вимушеного прогулу після звільнення позивача з 23.10.2018 року по 24.12.2019 року (день ухвалення рішення судом) становить 294 днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до дня винесення судом рішення становить 89 543 грн. 58 коп. (без утримання податків й інших обов`язкових платежів).

Також, колегія суддів задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача недоплачену заробітну плату у сумі 1522 грн. 85 коп.з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів, оскільки як вбачається з відомості розрахунків за виплатами ОСОБА_1 було здійснено виплату заробітної плати у жовтні 2018 року за 15 днів, хоча звільнення відбулось 22.10.2018 року.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі суд зазначає, що оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ Т.в.о. директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Головоного лісничого Коршун С.М. №220-К від 22.10.2018 року про припинення трудового договору (контракту).

Поновити ОСОБА_1 на посаді продавця торгівельного павільйону «Лісовичок» в Державному підприємстві «Гутянське лісове господарство» (, Харківська область, Бгодухівський район, смт. Гути, вул. Первухінська, буд. 49) з 22 жовтня 2018 року.

Стягнути з Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» (, Харківська область, Богодухівський район, смт. Гути, вул. Первухінська, буд. 49) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 89 543 грн. 58 коп. з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» (ЄДРПОУ 00993082, Харківська область, Богодухівський район, смт. Гути, вул. Первухінська, буд. 49) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) недоплачену заробітну плату у сумі 1522 грн. 85 коп.з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» (, Харківська область, Богодухівський район, смт. Гути, вул. Первухінська, буд. 49) на користь держави судовий збір у розмірі 2305 грн. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» (, Харківська область, Богодухівський район, смт. Гути, вул. Первухінська, буд. 49) на користь держави судовий збір у розмірі 3457 грн. 50 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина