Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 296/10943/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10 вересня 2019 року,яке ухвалене суддею Рожковою О.С. вм. Житомирі

встановив:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 12.09.2012 року між сторонами було укладено договір № б/н, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 30.09.2018 р. утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 109 740,53 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1902,76 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 107 837,77 грн. Вказану суму заборгованості банк просив стягнути на свою користь та понесені судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомиравід 10 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк». Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що строк дії кредитної картки встановлений був до 30.06.2016 року, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 01.07.2016 року. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом 31.10.2018 р, тобто в межах строку позовної давності, а тому висновок суду про відмову у задоволенні позову через сплив позовної давності є помилковим.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бовсунівський О.В.просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову через сплив позовної давності про застосування якої було заявлено в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 12.09.2012 рокуміж АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно з яким банк надав відповідачу кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, станом на 30.09.2018 р. утворилась заборгованість в розмірі 109 740,53 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1902,76 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 107 837,77 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, які не виконуються належним чином відповідачем, а тому виникла заборгованість. Однак, позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.32).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Встановивши, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 здійснив 14 вересня 2015 року, а з позовом до суду банк звернувся 31 жовтня 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі (а.с.69-71).

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що ОСОБА_1 було видано картку зі строком дії до 30 червня 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини позивач до суду не надав. А надана позивачем довідка про видачу кредитної картки № НОМЕР_1 належним чином не завірена і не підвереджує строк дії картки саме за даним договором, який сторони уклали згідно заяви 12.09.2012 р.

Отже, позивачем пропущено визначений законодавством строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді