У х в а л а

15 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 202/7414/16

провадження № 61-47243ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року в справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної в м. Дніпрі ради до ОСОБА_2 про стягнення незаконного отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам,

В с т а н о в и в:

1. У листопаді 2016 року Управління парці та соціального захисту населення Індустріальної районної в м. Дніпрі раді звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, та просило стягнути з останньої незаконно отримані кошти по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 4 008 грн 42 коп.

2.Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної в м. Дніпрі ради надмірно виплачені кошти адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 4 008 грн 42 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3. 16 листопада 2018 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року.

4. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

5. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

6. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

9. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

11. Ціна позову в даній справі становить4 008 грн 42 коп., яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн).

12. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

13. При цьому, у касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вказана касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить суспільний інтерес, оскільки суди попередніх інстанцій ухвалити судові рішення, ігноруючи судову практику, яка наявна в судах. Крім того, вказує, що справа становить суспільний інтерес та має виняткове значення для неї, оскільки судами проігноровано необхідність дотримання розумного балансу між приватними та публічними інтересами, обов'язок захисту закріпленого в Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на соціальний захист.

14. Зазначені ОСОБА_2 аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки такі стосуються переоцінки встановлених судами фактичних обставин, а тому приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

15. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

16. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

17. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

18. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

19. З наведених обставин не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України, а також заявлене ОСОБА_2 клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року в справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної в м. Дніпрі ради до ОСОБА_2 про стягнення незаконного отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк