Провадження № 22-ц/801/98/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 рокуСправа № 127/14915/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

при секретарі Богацькій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду від 06 вересня 2018 року ,ухвалене в приміщенні цього суду суддею Антонюком В.В., за у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за заповітом,-

В с т а н о в и л а :

12.07.2017 року ОСОБА_5, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за заповітом . Послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2, помер - ОСОБА_7 ,який 22 .08.2013 року склав на її ім'я заповіт, яким заповів їй все своє майно .Відповідно до свідоцтва про право власності від 07.05.1999 року, ОСОБА_7, його батько - ОСОБА_8 та мати - ОСОБА_9 були власниками кожен по 1/3 частки, квартири АДРЕСА_1. Мати чоловіка - ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_7 прийняв спадщину після її смерті. Спадщина складалась із 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 Батько ОСОБА_7 - ОСОБА_8 рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2016 року був визнаний безвісти відсутнім із 01.01.2008 року, а тому вважає, що спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_9, не прийняв. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року ОСОБА_8 було оголошено померлим. В зв'язку із цим, 08.06.2012 року та 05.09.2014 року, державним нотаріусом третьої Вінницької державної нотаріальної контори, видані свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 набули право на спадщину після смерті батька ОСОБА_8 по Ѕ частці кожен від належного йому на день смерті майна (тобто по 1/6 від цілої квартири). Відповідно до вказаних свідоцтв про право на спадщину, спадкове майно складалося з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, з якої 2/3 частки належали спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.05.1999 року, а 1/3 частка квартири вказаної вище Ѕ частки квартири, належала ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_8, який не оформив своїх спадкових прав. В подальшому, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці про оголошення померлим ОСОБА_8 було скасовано та постановлено нове рішення, яким ОСОБА_8 оголошено померлим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року, вищевказані рішення скасовані, а справу про оголошення ОСОБА_7 померлим передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2016 року, заяву ОСОБА_7 про оголошення померлим його батька ОСОБА_8 залишено без розгляду, оскільки суд вбачав спір про право та роз'яснено заінтересованим особам право звернутись до суду із позовом на загальних підставах.

Однак ,вважає, що на цей час спір про право за її позовом до ОСОБА_3 про скасування їх свідоцтв про право на спадщину на Ѕ частку спадкової частки квартири після смерті батька , про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на ј частку квартири ,припинення права на 1/6 частку вказаної квартири за ОСОБА_3 і визнання за позивачкою права власності на вказану квартиру уже був вирішений рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2015 року. Останнім було ухвалено нове рішення, яким її вимоги задоволено частково. Скасовані їх з відповідачкою свідоцтва про право на спадщину від 08.06.2012 року та від 05.09.2014 року на Ѕ частку від спадкової частки квартири після смерті батька; скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на ј частку квартири. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Проте, цим рішенням були встановлені факти того, що :

-ОСОБА_5 як спадкоємиця за заповітом після смерті чоловіка , набула право на 5/6 часток в спадковому майні ,а ОСОБА_3 відповідно на 1/6 частку;

-Після смерті ОСОБА_9 її чоловік спадщину не прийняв, так як на момент смерті разом з дружиною не проживав і заяву до нотаріальної контори не подав:

-ОСОБА_7 та ОСОБА_3 після оголошення померлим її батька набули права на Ѕ частку від належної йому 1/3 частини квартири, тобто по 1/6;

В зв'язку з тим ,що вона успадкувала 1/3 частину квартири, що належала її ОСОБА_7 ,який помер у 2013 році, державний нотаріус 02.03.2017 року видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 (2/6) частку квартири, що належала йому за свідоцтвом про право власності на житло від 07.05.1999 року. На інші належні їй 3/6 частки, вона не може отримати свідоцтво, так як ОСОБА_7, хоча і прийняв спадщину, проте спадкові права не оформив.

Заочним рішенням Вінницького міського суду від 06.08.2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/6 частки квартири АДРЕСА_1, загальна площа 48,1 кв.м., житлова площа 27,5 кв. м., які належали ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 та батька ОСОБА_8.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2 442 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення ,яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд не врахував ,що провадження у справі про визнання батька померлим залишено без розгляду в зв'язку з наявністю спору про право, де має встановлюватись це, тобто рішення про визнання його померлим не існує. Також суд не врахував, що свідоцтво про смерть батька від 28.01.2016 року ,видане на підставі рішення про визнання померлим, скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.05.2018 року .Тобто висновки суду про те, що чоловік позивачки успадкував майно померлого, щодо якого на час розгляду справи відсутнє визнання його померлим, не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважає доводи скарги безпідставними і вказує, що спір був вирішений судом в 2015 році .

Згідно ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ,позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції . Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги , заявлених позовних вимог та підстав позову ,суд апеляційної інстанції вважає що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1,2,4,5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст.264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає не повністю .

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це, а згідно ч.1 ст.47 ЦК правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Суд першої інстанції встановив ,що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 07.05.1999 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради , квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по 1/3 частці ,про що в ВБТІ вчинено запис 21.09.1999 року.

ОСОБА_7 був сином ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_8 від першого шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_7

Згідно заповіту від 22.08.2013 року ОСОБА_7, заповів усе на що він за законом мав право ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_5 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 ,подавши заяву до третьої вінницької державної нотаріальної контори, де 13.02.2013 року відбулась реєстрація спадкової справи № 55729068 після смерті ОСОБА_7

02.03.2017 року на належну ОСОБА_7 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Що стосується включення у спадщину ,що залишилась після смерті ОСОБА_7, спірних 1/3 (2/6) частки його батька ОСОБА_8 та 1/3 (2/6) частки його матері - ОСОБА_10, на право успадкування 3/6 частин яких після смерті ОСОБА_7 претендує позивачка , то суд встановив , що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 ,після якої спадкова справа не відкривалась, проте син ОСОБА_7, постійно проживаючи на день смерті з останньою ,прийняв спадщину.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.02.2011 року ,яким ОСОБА_8. визнано безвісно відсутнім з 01.01.2008 року та ухвалено нове рішення ,яким визнано ОСОБА_8. безвісно відсутнім з 01 січня 2008 року.

Таким чином , ОСОБА_8 не спадкував після смерті дружини ОСОБА_9 , так як відсутні докази його постійного проживання з нею на час відкриття спадщини та подання ним відповідної заяви .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30280853 від 24.04.2012 року вбачається реєстрація спадкової справи № 52724631 після смерті 01.12.2011 року спадкодавця ОСОБА_8, який визнаний рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року померлим. Після чого його дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частці спадкового майна від 08.06.2012 року та від 05.09.2014 року ,які були рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2015 року визнані недійсними ,а також скасована державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 на ј частку спірної квартири. Перед цим, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року було скасовано рішення про визнання ОСОБА_8 померлим від 20.10.2011 року та постановлено нове рішення, яким ОСОБА_8 визнано померлим. На підставі останнього 28.01.2016 року було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_8 03.08.2015 року. ОСОБА_3 31.08.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири .

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року всі зазначені рішення судів про визнання ОСОБА_8 померлим були скасовані через невідповідність їх вимогам закону ,а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Вінницького міського суду від 16.06.2016 року, що набрала законної сили, заява ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_8 . померлим була залишена без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду від 11.05.2018 року визнано недійсним свідоцтво про смерть ОСОБА_8 від 28.01.2016 року та свідоцтво про право на спадщину за законом ,видане ОСОБА_3 31.08.2017 року на 1/3 частку квартири ,що належала ОСОБА_8

Таким чином, на час ухвалення судом оскаржуваного в апеляційному порядку рішення від 06.08.2018 року у даній справі ,рішень про визнання ОСОБА_8 померлим ,на підставі яких видавались свідоцтва про смерть, відкривалась спадщина , не існує .

Суд першої інстанції , встановлюючи обставини у даній справі в частині спадкування майна ОСОБА_8 на підставі обставин , встановлених рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2015 року ,що набрало законної сили, вказаного не врахував і не звернув уваги, що апеляційний суд виходив із фактів відкриття спадщини на підставі чинного на той час рішення від 03.05.2015 року про визнання ОСОБА_8 померлим ,що на час постановлення оскаржуваного рішення в даній справі , вже було скасовано вищим судом.

Рішенням Вінницького міського суду від 11.05.2018 року ,що набрало законної сили 19.06.2018 року , свідоцтво про смерть ОСОБА_8 від 28.01.2016 року, видане на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.05.2015 року та свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 від 31.08.2017 року визнано недійсними.

На час постановлення судом оскаржуваного рішення не існувало жодних позовних вимог та жодного рішення що набрало законної сили про визнання ОСОБА_8 померлим ,а відтак у суду не було підстав вважати ,що ОСОБА_8 03.05.2015 року помер і після нього відкрилась спадщина.

Відтак, доводи апеляційної скарги про зазначене заслуговують на увагу, встановлені судом в оскаржуваному рішенні обставини визнання ОСОБА_8 померлим, відкриття спадщини на належну йому 1/3 частину квартири та успадкування її порівну по 1/6 частині донькою та сином , внаслідок чого належності ОСОБА_3 1/6 частки квартири ,а ОСОБА_7 належної йому в цілому 5/6 частин її , а з врахуванням вже успадкованої 1/3(2/6) частки останнього, успадкування ОСОБА_5 ще 3/6 частки квартири , не знайшли свого підтвердження , а тому висновки суду та рішення в цій частині не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам щодо законності , обгрунтованості судового рішення.

Вказане є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в частині успадкованої ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_9 1/3 частки. Вимоги в частині успадкування ОСОБА_7, а відповідно позивачкою за заповітом, належної ОСОБА_8 1/3 частки квартири , задоволенню не підлягають через недоведеність смерті останнього. Таким чином ,за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 необхідно визнати право власності ще на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 ,яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_9 В іншій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відтак ,апеляційна скарга ОСОБА_3 , в якій ставилось питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5, підлягає частковому задоволенню .

Відповідно до п.п. «в» п. 4 ч.1 статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково та позов задоволено частково, понесені позивачем в судові витрати в сумі 406,95 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.367,368,374,376,382,384 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду від 06 вересня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,1 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., які успадкував ОСОБА_7 за законом після смерті матері ОСОБА_9.

В іншій частині позовних вимог ,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 406,95 грн.

Повні ім'я та місцезнаходження учасників справи:

ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_3;

ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_4.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.