справа № 208/643/19
№ провадження 2/208/2027/19
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2019 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю:

секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу» -

в с т а н о в и в:

30.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу», яким просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований 22 листопада 2014 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво серія І- КИ № 296117 , актовий запис №633 .

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що життя не склалося , причиною, тому є те , що мають діаметрально протилежні погляди на питання подружнього життя, питання ведення господарства, через що виникають непорозуміння.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини від 03 червня 2015 року серія І-КИ №544041 виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області .

Позивач подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за її відсутності, термін на примирення просить не надавати.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позовний вимог у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, термін для примирення не надавати.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2014 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво серія І- КИ № 296117 , актовий запис №633 (а.с.4).

Дошлюбним прізвищем позивачки ОСОБА_1, є Данилюк (а.с. 4).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини від 03 червня 2015 року серія І-КИ №544041 виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 5)

Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, прийшли до обоюдної згоди що перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам та інтересах їх дитини, а тому зберегти шлюб не є можливим.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку.

На підставі ст.112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які визнані відповідачем у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Заява позивачки про залишення шлюбного прізвища після розірвання шлюбу, узгоджується із вимогами ст. 113 СК України, а тому також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,70 гривень, що становить 384 гривень 20 копійок. Іншу частину судових витрат в розмірі 384 гривень 20 копійок стягнути з відповідача в користь позивачки.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правничу допомогу.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що у звязку із зверненням до суду з даним позовом, позивач сплатила «за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про розірвання шлюбу» 800,00 гривень, та 50 гривень витрати на прибуття до суду що не підтверджується, ні договором про надання правової допомоги , ні квитанцією про оплату відповідних послуг.

Таким чином, судом встановлено , що документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 800, 00 гривень не підтрердженно у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат.

Таким чином, враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: з відповідача на корить позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 384,20 гривень, а решта 384,20 гривень слід залишити за позивачем.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», 1,3,24,104-105,112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст.2,4,13, 81-82, 89,137, 141-142, 200,206, 263-268 ЦПК України, суд -

-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу» - задовольнити частково .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 22 листопада 2014 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво серія І- КИ № 296117 , актовий запис №633 - розірвати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.113 СК України, після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Снігур».

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання : ІНФОРМАЦІЯ_3 , проспек ОСОБА_4АДРЕСА_1 - 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, за квитанцією відповідно до квитанції №0.0..1 від 19.01.2019 року, стягнув з Державного бюджету України на її користь - 384 (триста вісімдесят чотири ) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації : АДРЕСА_2 адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, проспек ОСОБА_4АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати (судовий збір) в сумі 384 (триста вісімдесят чотири ) гривні 20 копійок, відповідно до квитанції №0.0..1 від 19.01.2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання : ІНФОРМАЦІЯ_3 , проспек ОСОБА_4АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації : АДРЕСА_2.

Суддя Івченко Т. П.