ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1136/17 Номер провадження 22-ц/814/2270/19Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

за участю секретаря - Зеленської О.І.

за участю учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сенкевича В.І., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Строгової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шишацької селищної ради Полтавської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод у користуванні проїздом та зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою голови Шишацької селищної ради -Тутки О.І.

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Шишацької селищної ради Полтавської області, 19 вересня 2018 року остаточно уточнивши вимоги, просив визнати незаконним та скасувати рішення двадцять третьої сесії першого скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 від 01.06.2017 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 257 на земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,07 га, кадастровий номер :30:003:0328 та зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди йому в користуванні проїздом автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього по АДРЕСА_2, до АДРЕСА_1, зобов`язавши ОСОБА_2 привести за власний рахунок проїзд в його попередній стан шляхом демонтажу паркану по АДРЕСА_1 , та забезпечення ширини проїзду 3,0 м, а також стягнути з відповідачів у справі судові витрати.

В обґрунтування позову вказано, що вищевказаним рішенням селищної ради порушено його права, оскільки внаслідок прийняття останнього, ОСОБА_2 встановив вздовж свого будинку паркан, чим зменшив площу проїзду та захопив земельну ділянку із земель загального користування, яким є проїзд з АДРЕСА_2, де розташований гараж позивача, до АДРЕСА_1 . Також вказує, що ще однією перешкодою для нормального проїзду на автомобілі до гаража є фундамент. Після виявлення всіх вищевказаних перешкод, він звернувся до Шишацької селищної ради з заявою щодо створення комісії для узгодження меж земельної ділянки в АДРЕСА_2 з суміжними землевласниками та для фіксування порушення таких меж, а також створення перешкод в проїзді до гаражу, однак в цьому йому було відмовлено, посилаючись на розроблену для ОСОБА_2 та затверджену сесією Шишацької селищної ради Полтавської області технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зазначивши, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не є суміжною земельною ділянкою позивача.

Крім того, позивач вказує, що на даний час він не може користуватися гаражем, заїжджаючи безперешкодно автомобілем, наслідком чого є невідповідність проїзду після проведення ОСОБА_2 певних робіт та облаштувань вимогам ряду будівельних норм і стандартів, тому є необхідність приведення розміру проїзду в попередній стан відповідно до ДБН, проїзд, згідно кадастрової зйомки, місцями має розмір менше двох метрів.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року визнано незаконним рішення двадцять третьої сесії першого скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , скасувавши дане рішення.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 від 01.06.2017 року на земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,07 га, кадастровий номер :30:003:0328 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 257.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні проїздом автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього по АДРЕСА_2, до АДРЕСА_1, зобов`язано ОСОБА_2 привести за власний рахунок проїзд в його попередній стан шляхом демонтажу паркану по АДРЕСА_1 .

В іншій частині уточнених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та за рахунок бюджетних асигнувань Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по справі: витрати по оплаті судового збору в розмірі 1920 грн., витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи №9 від 19.02.2018 року в сумі 3000 грн., витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката Дробаха А.Е. в сумі 3500 грн. та адвоката Сенкевича В.І. в сумі 8000 грн., а всього судових витрат в сумі 16420 грн. в рівних частинах - по 8210 грн. з кожного з відповідачів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у 2016 році при виготовленні та погодженні технічної документації на ім`я ОСОБА_2 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 не було здійснено відповідного погодження із суміжним користувачем земельної ділянки - ОСОБА_1 , гараж якого, позначений літ. «Г» знаходиться на території домоволодіння останнього по АДРЕСА_2 , в`їзд до якого історично склався з АДРЕСА_1 . Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги до ОСОБА_2 , суд вважав, що встановленням відповідачем спірного паркану, з врахуванням фактичного розміру проїзду до гаража, який зменшився, порушується право позивача на користування належним йому гаражем.

Не погодившись із вказаним рішенням голова Шишацької селищної ради -Тутка О.І. оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до селищної ради та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог. Зазначає, що судом не наведено жодного доводу незаконності прийнятого селищною радою рішення, яке в свою чергу, прийнято в межах повноважень, не порушуючи інтересів позивача, оскільки єдиною перешкодою у користуванні власним майном був паркан. Крім того, зазначає, що суд безпідставно поклав судові витрати на селищну раду, яка не порушувала прав позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .. вказано, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки рішенням суду у справі № 551/990/13-ц, яке має безпосереднє відношення до спірних правовідносин у даній справі, встановлено спільність межі земельної ділянки ОСОБА_1 із суміжною земельною ділянкою ОСОБА_2

В свою чергу, рішенням двадцять третьої сесії першого скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , затверджено технічну документацію без узгодження меж із суміжним землекористувачем. Крім того судом встановлено порушення Шишацькою селищною радою вимог пункту 3.12 Інструкції про встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376. Також прохав стягнути судові витрати в розмірі 5000 грн, які він сплатив за послуги адвоката, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б. від 28.12.2009 року, є спадкоємцем 1/1 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 і в цілому складається з будинку цегла загальною площею 75,0 кв.м, літ. «А1», сарай цегла літ. «Б», сарай з погребом літ. «В», гараж цегла літ. «Г», рік побудови 1973 /а.с.10 т.1/. Право власності ОСОБА_1 на вищевказане домоволодіння зареєстроване 02.02.2010 року, реєстровий номер 29229513 /а.с.11 т.1/.

З копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 (технічний паспорт виготовлений 24.06.2009 р.) вбачається, що, гараж, позначений в характеристиці будинку, господарських будівель і споруд літ. «Г» є складовою частиною домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 / а.с.201- 205 т.1/.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 05.08.1986 року належить домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 /а.с.67 т.1/.

З копії технічного паспорту на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами, вбачається, що дане домоволодіння складається з житлового будинку, позначеного в характеристиці будинку, господарських будівель і споруд літ. «А1», літньої кухні-сараю літ. «Б», погреба вхідного літ. «б» та огородження №1-2 /а.с.56-58 т.1/.

Рішенням чергової 38 сесії 6 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 27.02.2015 року «Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 », громадянину ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 / а.с.46 т.1/.

Рішенням 23 сесії 1 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 23.05.2017 року затверджено ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ; передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :30:003:0328 ), яка розташована в АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 дотримуватися обов`язків власників земельних ділянок відповідно до статті 91 ЗК України, оформити право власності на земельну ділянку відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України /а.с.47 т.1/

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 01.06.2017 року за ОСОБА_2 зареєстрована на праві власності земельна ділянка площею 0,07 га, кадастровий номер :30:003:0328 , що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована по АДРЕСА_1 / а.с.45 т.1/.

Позивач вказує, що між сторонами у справі склалися спірні правовідносини з приводу користування сторонами земельною ділянкою загального користування/ заїздом до гаражу/ з 2014 року. З вирішення даного спору, судами ухвалювалися відповідні рішення, якими визнавались дії відповідачів незаконними та такими, що порушують його права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.09.2014 року та ухвалою ВСС України від 26.11.2014 року, визнано незаконним та скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 15.09.2009 року з внесеними змінами рішенням чергової 42 сесії 5 скликання від 23.11.2009 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою АДРЕСА_1 ; визнано незаконною приватизацію земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою АДРЕСА_1 та визнано недійсним Державний акт серія НОМЕР_2 , який посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0716 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 проїздом легковим автомобілем з гаражу, позначеного літерою «Г», який знаходиться на території домоволодіння останнього, що по АДРЕСА_2, до АДРЕСА_1 шляхом демонтажу встановленого на території проїзду паркану. Також, цим же рішення суду визнано незаконним та скасовано рішення чергової 44 сесії 5 скликання Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 29.12.2009 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,065 га, що розташована по АДРЕСА_2 ; визнано недійсним Державний акт серія НОМЕР_3 від 07.05.2010 року, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0606 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 а.с.а.с.14-19; 20-21 т.1, а.с.46-48 т.2 /.

Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що з викопіювання з генерального плану забудови селища Шишаки станом на 1981 рік слідує, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 є нерозривною та виходить на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16 зворот). При цьому, в даному рішенні вказується про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суміжними землекористувачами (т.1 а.с.18). ОСОБА_2 не заперечувалося, що домоволодіння по АДРЕСА_2 було збудовано першочергово по відношенню до домоволодіння, що по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18 зворот). В даному рішенні також зазначається, що в`їзд до гаража історично склався з АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18 зворот). Те, що проїзд до гаража сім`ї ОСОБА_1 історично склався з АДРЕСА_1 підтвердив позивач в ході розгляду даної цивільної справи.

Позивач зазначає, внаслідок умисного порушення селещною радою процедури виділення земельної ділянки відповідачу, а саме не погодження з ним як суміжним власником меж земельної ділянки, відповідачами повторно допущено порушення його права, як власника земельної ділянки та домоволодіння, розташованого на ній.

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України(частина друга статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Тобто, погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у справі № 263/11779/16-ц від 11 липня 2018р.

Доказів того, що позивач уникав погодження меж земельної ділянки суду не надано, навпаки в матеріалах справи є заява ОСОБА_1 до Шишацької територіальної громади з проханням викликати його на сесію при розгляді питання про затвердження ( погодження) технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_2 / а.с. 56 т2/.

Як вбачається з листа Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 05.10.2017 року №654 на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до розробленої та затвердженої сесією Шишацької селищної ради технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 не є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_1 / а.с.13 т.1/. В свою чергу, вказаний лист суперечить обставинам справи, встановленим рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, яке набрало законної сили та з якого вбачається, що з викопіювання з генерального плану забудови селища Шишаки станом на 1981 рік слідує, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 є нерозривною та виходить на АДРЕСА_1 . При цьому, в даному рішення вказується про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суміжними землекористувачами /а.с. 14-19 т 1/.

З урахуванням вищевикладеного, обставин, які встановлені рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, яке набрало законної сили, сукупність досліджених матеріалів справи в їх взаємозв`язку, що вказує на те, що у 2016 році при виготовленні та погодженні технічної документації на ім`я ОСОБА_2 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,07 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 не було здійснено відповідного погодження із суміжним користувачем земельної ділянки - ОСОБА_1 , гараж якого, позначений літ. «Г» знаходиться на території домоволодіння останнього по АДРЕСА_2 , в`їзд до якого історично склався з АДРЕСА_1 .

З доводів позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 , після виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року, знову встановив вздовж свого будинку паркан, чим зменшив площу проїзду та захопив земельну ділянку із земель загального користування, яким є проїзд з АДРЕСА_2, де розташований гараж позивача, до АДРЕСА_1 , внаслідок чого він не має вільного в`їзду та виїзду зі свого гаража, що розташований по АДРЕСА_2 , тобто не може користуватися своєї власністю за цільовим призначенням.

В судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_2 не заперечував, що він дійсно після виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року та після реєстрації права власності на земельну ділянку поставив паркан, який, як вважає, стосується належної йому земельної ділянки і не стосується будь-яких перешкод ОСОБА_1 в межах його доводів, оскільки останній не є власником суміжної земельної ділянки згідно розробленої технічної документації.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №9 від 19.02.2018 року з ситуаційним планом та фотознімками до нього, складеного судовим експертом Федоровим Д.Ф. на замовлення сторони позивача у справі ( ОСОБА_1 ), відповідно до п.6.26 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів»: «в`їзна та виїзна смуги повинні мати ширину не менше ніж 3 м». Фактична ширина проїзду місцями менша за 3,0 (додаток №1). Експерт вказує, що шляхом співставлення результатів обстеження та наданих вихідних даних з вимогами БТН, які висуваються до проїздів, експерт зробив висновок, що відповідно до будівельно-технічних норм існують технічні перешкоди у використанні фактично існуючого проїзду з АДРЕСА_1 до гаража літ. Г за адресою: АДРЕСА_2 ; проїзду нормативної ширини заважають: частина огорожі з воротами домоволодіння по АДРЕСА_1 (поз. 6 у додатку №1); частина огорожі домоволодіння по АДРЕСА_1 (поз. 8 у додатку №1) та частина огорожі з хвірткою домоволодіння ОСОБА_6 (поз. 2 у додатку №1). Також експерт зазначає, що шляхом співставлення результатів обстеження з вимогами будівельно-технічних норм можливо дійти висновку, що встановити межу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 по стіні житлового будинку за цією ж адресою, яка межує з фактично існуючим проїздом загального користування технічно можливо / а.с.194-206 т. 1/.

З ситуаційного плану проїзду з АДРЕСА_1 до гаража, позначеного літ. Г за адресою АДРЕСА_2 (який є додатком до вищевказаної експертизи) вбачається, що на ньому показано місце розташування АДРЕСА_1 , земель ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , відображено зеленим кольором фактичний проїзд з АДРЕСА_1 до гаража літ. Г; червоним кольором відображено частини проїзду, що не відповідають будівельно-технічним нормам щодо мінімальної ширини; білим кольором зі штриховкою зображено мощення будівель як господарської будівлі ОСОБА_6 , так і житлового будинку по АДРЕСА_1 ; позначення 1…8 - будівлі, споруди та їх частини, що фактично обмежують розміри проїзду / а.с.199 т.1/.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановленням ОСОБА_2 спірного паркану порушується право позивача у справі на користування належним йому гаражем, в`їзд до якого історично склався з АДРЕСА_1.

Також, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги в частині неправомірного покладення судових витрат на селещну раду, оскільки саме внаслідок порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, і виник спір у справі.

Від сплати судового збору селищна рада не звільнена.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до акту прийому - передачі до договору б/н від 10.09.2018 року про надання правничих послуг від 16 серпня 2019 року, загальна сума наданих послу з правничої допомоги погоджена сторонами у період з 12.08.2019 по 16.08.2019 року становить 5000 грн., з них витрачено 1 год. - на ознайомлення, вивчення та аналіз доданих до справи додаткових документів та нормативних актів, 4 год. - підготування та друк відзиву на апеляційну скаргу. Вказані кошти сплачені ОСОБА_1 адвокату Сенкевичу В.І., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3/08 від 16 серпня 2019 року.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розгляд справи в апеляційній інстанції відбувся з першого судового засідання, а до матеріалів справи позивачем було надано лише відзив на апеляційну скаргу на 3 аркушах.

Колегія суддів вважає, що витрати в розмірі 5000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію позивача; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру судових витрат за надання правничої допомоги, в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції до 1000 грн, які підлягають стягненню з Шишацької селищної ради, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу голови Шишацької селищної ради -Тутки О.І. - залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року -залишити без змін.

Стягнути з Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати, понесені в зв`язку з переглядом справи у апеляційній інстанції в сумі 1 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ________________________ Г.Л.Карпушин ______________ В.П Пікуль