ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, згодом уточнила позовні вимоги.

Вказувала, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною та призначено її опікуном останньої. Відповідач по справі є донькою ОСОБА_3 , остання є пенсіонером, має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного лікування. ЇЇ донька, відповідач по справі, матеріальну допомогу добровільно не надає, відповідач має можливість матеріально допомагати матері.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та безстроково.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 липня 2018 року та до зміни матеріального стану сторін.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року та закрити провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла;

- відповідач є пенсіонеркою за віком з 2016 року і отримує пенсію в розмірі 3.160 грн., мати отримувала пенсію вище прожиткового мінімуму;

- відповідач постійно хворіє та проходить стаціонарне лікування;

- з серпня 2013 року відповідач щомісячно добровільно здійснювала допомогу матері.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною та призначено опікуном останньої ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки психоневрологічного диспансерного відділення КЗ "Павлоградська міська лікарня №1" ДОР", ОСОБА_3 , 1934 року народження, перебуває на "Д" обліку з 01 грудня 1980 року з діагнозом: органічний маячний розлад.

ОСОБА_3 є пенсіонером, розмір її пенсії з серпня 2018 року по лютий 2019 року склав 2.324 грн.07 коп. щомісячно, з березня 2019 року по червень 2019 року 2.677 грн.60 коп. щомісячно, з липня 2019 року ОСОБА_3 отримує пенсію у розмірі 2.687 грн.65 коп. щомісячно.

Позивач ОСОБА_2 також є рідною дочкою ОСОБА_3 та на неї також покладено обов`язок по утриманню непрацездатної матері ОСОБА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб ОСОБА_3 , можливостей відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Встановивши, що ОСОБА_3 є недієздатною, непрацездатною та такою, що потребує матеріальної допомоги, яку її донька, відповідач у справі, не надає, врахувавши відсутність підстав, передбачених частиною першої статті 204 СК України для звільнення останньої від обов`язку утримувати свою матір, врахувавши розмір пенсії ОСОБА_3 , суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь опікуна ОСОБА_3 - ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки рішення у справі постановлено місцевим судом 28 серпня 2019 року, тобто до смерті ОСОБА_3 .

Посилання апелянта про те, що відповідач постійно хворіє та проходить стаціонарне лікування не звільняють її від обов`язку утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.