ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Харків

Справа № 635/5941/19

Провадження № 22-ц/818/5495/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченко І.О., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 5 вересня 2019 року, ухвалене суддею Панас Н.Л.,-

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 37871,54 грн. за кредитним договором №б/н від 19 квітня 2007 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 17247,64 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8292 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам 0,00 грн., нарахованої пені за прострочення зобов`язання 9302,30 грн., нарахованої пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. 750 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) і 1779,60 грн. (процентна складова), та 1921 грн. судових витрат.

Позов мотивований тим, що 19 квітня 2007 року між ПАТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1 . укладено кредитний договір у вигляді підписаної відповідачем Заяви №б/н, згідно якої він отримав кредит у розмірі 19500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у заяві. Згідно вказаних «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт надає свою згоду на можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за рішенням банку в односторонньому порядку, так як і розмір відсоткової ставки за кредитом, а також власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту та погашати заборгованість. Крім того, банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Зазначає, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, чим порушив умови договору та ст.509, 526, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим станом на 15 липня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 37871,54 грн., від погашення якої він ухиляється.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 5 вересня 2019 року позов Акціонерного товариства "Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2007 року у розмірі 25539 грн. 64 коп. та судові витрати у розмірі 1295 грн. 47 коп., а всього 26835 грн. 11 коп. В задоволенні позову Акціонерного товариства "Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 9302 грн. 30 коп., пені за несвоєчасну сплату боргу понад 100 грн. у розмірі 750 грн. 00 коп., відсоткової складової штрафу 1779 грн. 60 коп., фіксованої частини штрафу - 500 грн. за кредитним договором від 19 квітня 2007 року відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що взяті на себе зобов`язання у порушення закону та умов договору відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом. У заяві позичальника від 19 квітня 2007 року відсоткова ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки має мінливий характер та залежить від волевиявлення позивача. Також, надані позивачем Тарифи Банку, Правила користування платіжною карткою, Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж самі порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині відмови у стягненні частини заборгованості з неустойки (пені) є незаконним та ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та без належної оцінки доказів по справі. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, оскільки згідно з копією довідки від 30.04.2007 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» підписаною відповідачем та доданою до анкети-заяви, встановлено базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів та розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо. А також вважає, що оскаржуваним рішенням суд нехтує принципом платності кредитного договору та наносить істотну шкоду споживачам банківських послуг і банку в цілому, порушуючи стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Відзиву в порядку ст.360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості за пенею, то в іншій частині судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Судовим розглядом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Договір укладено у формі Анкети-заяви.

Судовим розглядом встановлено, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15 липня 2019 року становить 37871 грн. 54 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 17247 грн. 64 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8292 грн.00 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання - 9302 грн. 30 коп., пені за несвоєчасну сплату боргу понад 100 грн. - 750 грн.00 коп., відсоткової складової штрафу 1779 грн. 60 коп., фіксованої частини штрафу - 500 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У справі, яка переглядається, підписана між сторонами заява не містить строку повернення кредиту (користування ним).

З боку позичальника не спростовано факт відсутності заборгованості по тілу кредиту, про які зазначено у позові.

Так, за умовами, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, викладеними у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30-ти днів пільгового періоду», яка підписана позичальником передбачено: штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж 30 днів - 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і відсотків.

Додана до позовної заяви довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» датована 30 квітня 2007 року, проте заява на отримання коштів сторонами підписана 19 квітня 2007 року, що не доводить тієї обставини, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними. (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року, справа №190/367/18, провадження №61-15646св19).

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином вимоги банку про стягнення заборгованості за пенею є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що оскаржуване рішення нехтує принципами платності кредитного договору, наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави також спростовується вимогами законодавства та не впливають на правомірність ухваленого рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання вирішено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, отже, рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України суд,

-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 5 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук