Справа №463/5691/18
Провадження №2/463/486/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_4 (місцезнаходження: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Нагурецька, 1 Бердичівська виправна колонія №70) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 9200,00 грн.

Позов мотивує тим, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України. Зокрема, вказаним вироком встановлено винність ОСОБА_4 у вчиненні 24.12.2017 року близько 17.00 год. по вул. Личаківській, 116 у м. Львові, умисного відкритого викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_2, а саме: мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «А1000» вартістю 2500 гривень, який знаходився у силіконовому чохлі вартістю 150 гривень, на дисплеї якого було захисне скло, вартістю 100 гривень, у якому знаходилась флеш-картка памяті «MicroSD» ємністю 8 Гб вартістю 100 гривень, із сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Київстар», та на рахунку якої грошових коштів не було, а також сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Vodafone», та на рахунку якої грошових коштів не було, та двох банківських карток ПАТ "Укрсоцбанк" та ПАТ КБ "Приватбанк". В подальшому 25.12.2017 з банківської картки банку ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_4 було знято грошові кошти в загальній сумі 400 гривень, а 24.12.2017 та 25.12.2017 з банківської картки банку ПАТ КБ "Приватбанк" було знято грошові кошти в загальній сумі 5950 грн. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_2 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 9200 грн.

Позивачем (потерпілим в кримінальній справі) цивільний позов в порядку кримінального судочинства не предявлявся. Оскільки протиправними діями відповідача позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, яку відповідач в добровільному порядку відшкодувати відмовляється, тому позивач звернувся до суду в порядку ст.1166 ЦК України з позовом, який просить задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не зявився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем відбуття покарання. У звязку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

Ухвалою судді від 22.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Заслухавши думку позивача та його представника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України. Зокрема, вказаним вироком встановлено винність ОСОБА_4 у вчиненні 24.12.2017 року близько 17.00 год. по вул. Личаківській, 116 у м. Львові, умисного відкритого викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_2, а саме: мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «А1000» вартістю 2500 гривень, який знаходився у силіконовому чохлі вартістю 150 гривень, на дисплеї якого було захисне скло, вартістю 100 гривень, у якому знаходилась флеш-картка памяті «MicroSD» ємністю 8 Гб вартістю 100 гривень, із сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Київстар», та на рахунку якої грошових коштів не було, а також сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Vodafone», та на рахунку якої грошових коштів не було, та двох банківських карток ПАТ "Укрсоцбанк" та ПАТ КБ "Приватбанк". В подальшому 25.12.2017 з банківської картки банку ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_4 було знято грошові кошти в загальній сумі 400 гривень, а 24.12.2017 та 25.12.2017 з банківської картки банку ПАТ КБ "Приватбанк" було знято грошові кошти в загальній сумі 5950 грн. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_2 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 9200 грн.

Аналіз долученої до матеріалів справи копії вироку вироку Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2018 року свідчить про те, що протиправними діями відповідача ОСОБА_4, які проявились у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_2, позивача по справі, останньому було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 9200 грн.: вартість викрадених телефону марки «Lenovo» моделі «А1000», силіконового чохла, захисного скла на дисплеї телефона, флеш-картки памяті «MicroSD», грошові кошти зняті з банківських карток.

У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи.

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обовязком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 82 ЦПК України, закріплено підстави звільнення від доказування. Так, ч.6 передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на те, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2018 року встановлено факт вчинення відповідачем ОСОБА_4 неправомірних дій стосовно позивача ОСОБА_2, в ході яких останньому було заподіяно матеріальну шкоду, і з вказаним відповідач погодився, визнавши свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, то суд вважає, що вирок суду в даному випадку має преюдиційне значення в даній справі і обставини встановлені в ньому доказуванню не підлягають.

Тому суд вважає заявлений позов обґрунтованим та підставним, а тому задовольняє в повному обсязі.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 704,80 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,280-282,354,355 ЦПК України, ст..ст. 15,16,1166 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_4 (місцезнаходження: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Нагурецька, 1 Бердичівська виправна колонія №70) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місцезнаходження: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Нагурецька, 1 Бердичівська виправна колонія №70) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 9200,00 грн. (девять тисяч двісті гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місцезнаходження: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Нагурецька, 1 Бердичівська виправна колонія №70) на користь держави 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору, від сплати якого при зверненні з позовом до суду був звільнений позивач.

На рішення суду відповідачем може бути подано до Личаківського районного суду м.Львова письмову заяву про перегляд заочного рішення в порядок і строки, передбачені ст.284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 10 квітня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.