РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
встановив:
Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, Національного аерокосмічного університету імені ОСОБА_2 «Харківський авіаційний інститут» про визнання незаконним та скасування наказу в.о. ректора від 29.11.2017р. про увільнення від виконання обовязків уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції в Університеті.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його звільнили як Уповноважену особу з підстав які не передбачені ч.5 ст. 64 ЗУ «Про запобігання корупції». Крім того, його призначено Уповноваженим у 2013р., коли не передбачалось погодження з керівником уповноваженого підрозділу.
Відповідач - Національного аерокосмічного університету імені ОСОБА_2 «Харківський авіаційний інститут», у судовому засідання та у поданому відзиві, проти позову заперечував, зазначаючи, що позивача не було призначено на посаду Уповноваженого, а лише покладені на нього обовязки уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції в Університеті, тому і звільнення не відбулось в розумінні ст. 64 ЗУ «Про запобігання корупції».
Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вважає що позов задоволенню не підлягає , виходячи із наступного.
Судом встановлено та не оспорюється сторонами що ОСОБА_3 займає посаду проректора з науково-педагогічної роботи Національного аерокосмічного університету імені ОСОБА_2 «Харківський авіаційний інститут» (далі Університет).
Наказом №268а від 16.10.2013р. позивача було призначено відповідальним з питань запобігання та виявлення корупції і зобовязано на належному рівні виконувати завдання згідно Типового положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції (в редакції, що діяла на момент видання наказу №268а), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 вересня 2013р. №706 .
29.11.2017 на підставі наказу керівника Університету №456 ОСОБА_1 був увільнений від виконання обовязків відповідального (уповноваженого) з питань запобігання та виявлення корупції.
Зокрема в оскаржуваному наказі зазначено, що він прийнятий з урахуванням матеріалів слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області, постанови Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2016р. по справі №640/7142/16-п, що набула законної сили, пункту 2.2. Методичних рекомендацій Національного агентства від 13.07.2017р. №317 щодо неможливості призначення керівником (працівником) уповноваженого підрозділу особи, яка піддавалася адміністративному стягненню за корупційне правопорушення протягом трьох років з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили та у звязку з тим, що кандидатура проректора з НПР ОСОБА_1 на виконання листа Міністерства освіти і науки України від 29.09.2015р. №1/468 не була погоджена з керівником уповноваженого підрозділу МОН та керуючись п.5.2. Статуту.
Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на положення ч.5 ст. 64 ЗУ «Про запобігання корупції», якою передбачено підстави звільнення Уповноваженого.
Відповідно до ч.5 ст. 64 Закону Уповноважений може бути звільнений з посади достроково в разі:
1) розірвання трудового договору за ініціативи Уповноваженого;
2) розірвання трудового договору з ініціативи керівника юридичної особи або її засновників (учасників). Особа, яка працює на посаді Уповноваженого в юридичній особі, зазначеній у частині другій статті 62 цього Закону, може бути звільнена за умови надання згоди Національним агентством;
3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоровя відповідно до висновку медичної комісії, що створюється за рішенням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоровя;
4) набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним або обмеження його цивільної дієздатності, визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;
5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього;
Разом з тим, відповідно до за ч.1 ст. 64 Закону Уповноважений є посадовою особою юридичної особи, що призначається відповідно до законодавства про працю керівником юридичної особи або її учасниками (засновниками) у порядку, передбаченому ухваленою антикорупційною програмою.
За ч.1, ч.3 ст. 62 Закону антикорупційною програмою юридичної особи є комплекс правил, стандартів і процедур щодо виявлення, протидії та запобігання корупції у діяльності юридичної особи.
Антикорупційна програма затверджується після її обговорення з працівниками юридичної особи. Текст антикорупційної програми повинен перебувати у постійному відкритому доступі для працівників юридичної особи.
Пунктом 6 Типового положення (Постанова N 706) передбачено, що покладання на уповноважений підрозділ обов'язків, що не належать або виходять за межі його повноважень чи обмежують виконання покладених на нього завдань, забороняється.
Згідно п.2.1 Методичних рекомендацій щодо діяльності уповноважених підрозділів (уповноважених осіб) з питань запобігання та виявлення корупції передбачено, що з метою забезпечення ефективного виконання завдань, покладених на уповноважений підрозділ, необхідно утворити його у якості самостійного (з прямим підпорядкуванням керівнику / заступнику керівника відповідного органу, організації) та функціонально незалежного (без покладання додаткових обов'язків або функцій) структурного підрозділу або ввести окрему штатну посаду.
Уповноважений підрозділ (уповноважена особа) з питань запобігання та виявлення корупції - це самостійний відокремлений та функціонально незалежний структурний підрозділ (особа) в державному органі, органі влади Автономної Республіки Крим, органі місцевого самоврядування та організаціях, на який покладено виключно функції впровадження та реалізації заходів щодо запобігання та виявлення корупційних правопорушень та правопорушень, пов'язаних з корупцією.
З наданих суду пояснень та документів, вбачається, що в Університеті відсутня штатна одиниця Уповноваженої особи, відсутня затверджена антикорупційна програма, а позивач працює за контрактом на посаді проректора з науково-педагогічної роботи.
Тобто позивач не є Уповноваженою особою, в розумінні ст.62 Закону, тому на нього не розповсюджуються підстави для звільнення передбачені ч.5 ст. 64 Закону.
Згідно наказу №268а позивача було лише визначено (покладено обовязки) відповідальним і уповноваженою особою) з питань запобігання та виявлення корупції, а не призначено на відповідну посаду.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» безпосереднє управління діяльністю закладу вищої освіти здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор тощо). Його права, обовязки та відповідальність визначаються законодавством і статутом закладу вищої освіти.
Згідно з п. 5.1. статуту Університету безпосереднє управління діяльністю Університету здійснює ректор. Його права, обовязки та відповідальність визначаються законодавством України і цим Статутом. Так, на час винесення наказу №456 виконуючим обовязків ректора Університету було призначено ОСОБА_4В, на підставі наказу Міністерства освіти і науки України №538к від 25.09.2017, який наділений усіма повноваженнями, наданими керівнику вищого навчального закладу.
Відповідно до п. 5.2. статуту Університету ректор, в межах наданих йому повноважень, зокрема: організовує діяльність закладу Університету; вирішує питання фінансово-господарської діяльності Університету, затверджує його структуру і штатний розпис; видає накази і розпорядження, дає обовязкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами закладу вищої освіти доручення; визначає функціональні обовязки працівників. Аналогічні повноваження керівника Університету визначено ч. З ст. 34 Закону України «Про вищу освіту».
Отже керівник Університету має право самостійно, вирішувати кадрові питання Університету та визначати функціональні обовязки працівників, шляхом видання відповідних наказів (розпоряджень) з дотриманням вимог законодавства про працю.
Оскаржуваним наказом позивача було увільнено від виконання обовязків уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції Університету, в тому числі у звязку із притягненням його, згідно постанови Київського районного суду міста Харкова від 06 червня 2016 року по справі № 640/7142/16-п, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-9 КУпАП - невжиття заходів щодо протидії корупції, особою яка на це мало право.
Враховуючи викладене, з підстав наведених у позові оскаржуваний наказ скасуванню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст виготовлений 18.02.2019р.
Суддя Бородіна Н.М.