Справа № 128/1893/18

21 січня 2019 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 19.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та громадянином ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2456/05/2016/0220, згідно якого йому було надано кредит у сумі 49 700 (сорок дев'ять тисяч сімсот) грн. 00 коп.
ОСОБА_2 належним чином не виконував умови Договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених ним й станом на 15.06.2017 рокуйого заборгованість за Договором становила 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп.
Майнові інтереси АТ «УКРГАЗБАНК», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням Позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО» згідно договору добровільного страхування кредитів № 1807994 від 15.12.2015 року.
У зв'язку з вищезазначеним, АТ «УКРГАЗБАНК» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.
ПрАТ «СК «ВУСО», виконуючи свої зобов'язання по договору № 1807994 від 15.12.2015 року, визнало факт неповного погашення ОСОБА_2 грошового зобов'язання згідно умов Договору перед АТ «УКГАЗБАНК» страховим випадком та провело виплату страхового відшкодування у розмірі 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп., що підтверджується страховим актом, платіжним дорученням та реєстром виплачених страхових відшкодувань.
Таким чином, у ОСОБА_2 виникло зобов'язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в розмірі 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп.
27.12.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено договір № 27/12/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 1807994 від 15.12.2015 року.
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу.Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку.
За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати.
В судове засідання позивач ФОП ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 не зявились. Представником позивача попередньо до суду було подано письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 вчетверте в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, в тому числі й шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади про виклик до суду, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 19 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та громадянином ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2456/05/2016/0220, згідно якого йому було надано кредит у сумі 49 700 (сорок дев'ять тисяч сімсот) грн. 00 коп., що підтверджується його копією (а.с. 19-20, 21, 22).
Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.
ОСОБА_2 належним чином не виконував умови Договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним Договором й станом на 15 червня 2017 рокуйого заборгованість за Договором становила 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп.
Майнові інтереси АТ «УКРГАЗБАНК», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням Позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО» згідно договору добровільного страхування кредитів № 1807994 від 15.12.2015 року, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 11-18).
У зв'язку з вищезазначеним, АТ «УКРГАЗБАНК» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.
ПрАТ «СК «ВУСО», виконуючи свої зобов'язання по договору № 1807994 від 15.12.2015 року, визнало факт неповного погашення ОСОБА_2 грошового зобов'язання згідно умов Договору перед АТ «УКГАЗБАНК» страховим випадком та провело виплату страхового відшкодування у розмірі 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп., що підтверджується страховим актом, платіжним дорученням та реєстром виплачених страхових відшкодувань (а.с. 23, 24, 25-32, 35, 36).
За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, у ОСОБА_2 виникло зобов'язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в розмірі 37 144 (тридцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 51 коп.
27 грудня 2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено договір № 27/12/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 1807994 від 15.12.2015 року, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 5-10).
З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яка станом на дату ухвалення рішення залишена відповідачем без виконання (а.с. 37, 38).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 статті 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до позивача ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.
Оскільки судом встановлено, що відповідач відмовляється повертати позивачу заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.
Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позов обґрунтований, тому підлягає задоволенню.
Також, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., що підтверджені документально (а.с. 1, 42).
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ І.А. Ганкіна