Справа № 234/851/19
Провадження № 2-з/234/7/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді -Демидової В.К.

при секретарі- Воробйової Т.В.,

за участю заявника- Воробйової Н.С.

представника заявника- Кінішенко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську

заяву ОСОБА_1 про накладення арешту на нежитлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ :

21 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про накладення арешту на нежитлове приміщення , яку мотивує тим, що в провадженні Краматорського міського суду перебуває цивільна справа за її позовом до Малого колективного комерційного підприємства «АН» (код 20336222) про стягнення частки майна підприємства пропорційну внеску до статутного капіталу в сумі 795 000,00 грн., вартість послуги оцінки майна 2 000,00 грн.

Згідно відомостей отриманих з порталу ОЛХ оголошення № 574998136, відповідачем приймаються заходи для продажу свого майна.

Щоб відповідач МККП «АН» з метою уникнення виплати належних їй сум до винесення рішення судом по суті не продало своє майно, яке складається з нежитлового приміщення розташованого на першому поверху житлової будівлі за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Дружби (раніше Леніна), б. 24, загальною корисною площею 139,7 кв.м. та складає 1/50 частину житлового будинку, належить на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу 18.04.1997р. ОСОБА_3 реєстровий номер 1-1344 та підтверджується листом КП «БТІ» № 867 від 03.09.2018р., що ускладнить в подальшому виконання судового рішення, і в забезпечення її позову необхідно накласти арешт на 1/2 частину цього майна.

Ціна матеріального позову 797 000,00, яка складається з 50 відсотків вартості саме цього нежитлового приміщення та вартості оцінки.

Право власності на нежитлове приміщення за МККП «АН» підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу 18.04.1997р. ОСОБА_3 реєстровий номер 1-1344 та підтверджується листом КП «БТІ» № 86" від 03.09.2018р..

Тому просить накласти арешт на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого на першому поверху житлової будівлі за адресою Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Дружби (раніше Леніна), б. 24. загальною корисною площею 139,7 кв.м. що складає 1/50 частішу житлового будинку, яке належить МККП «АН» (ід.код 20336222) на підставі договору купівлі-продажу посвідченого погару сом Краматорського міського нотаріального округу 18.04.1997р. ОСОБА_3 реєстровий номер 1-1344.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 доводи заяви підтримали та просили її задовольнити.

Представник малого колективного комерційного підприємства «АН» - ОСОБА_5 в судове засідання не зявився , надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, просив у задоволенні вимог ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі, через їх необґрунтованість.

Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Суд, заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, знаходить заявлену заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Як встановлено,18 січня 2019 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Малого колективного комерційного підприємства «АН» про стягнення суми.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодекс у заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз'яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, зокрема відсутні докази, що свідчать про вчинення відповідачем дій спрямованих на здійснення реалізації майна.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на нежитлове приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом 15-ти днів, з дня його проголошення.

Суддя В.К.Демидова