Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1321/18
Провадження № 2/273/8/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань Макарчук І.В. , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до Баранівської міської ради об'єднаної територіальної громади, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку і господарських будівель в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Баранівської міської ради об'єднаної територіальної громади, ОСОБА_3 (надалі також відповідачі) про визнання права власності на частину житлового будинку і господарських будівель в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку і господарських будівель в АДРЕСА_1, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0.25 га. За життя ОСОБА_5 зробила заповіт на сестру позивача ОСОБА_3 Крім сестри спадкоємцями за законом є позивач та його брат ОСОБА_6, який помер в ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач зазначає, що він разом з братом мали право на частку у спадщині матері, адже на час її смерті були непрацездатними. Після звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, державний нотаріус відкрила спадкову вправу. Позивач зазначає, що його обов'язкова частка у спадщині, що залишилася після матері становить 1/ 6 чистини. Після звернення до нотаріальної контори, позивачу стало відомо, що реалізувати своє право на спадщину на вказаний вище житловий будинок він немає змоги, адже правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні.

З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію Баранівського районного суду подав заяву та просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Баранівська міська рада свого представника для участі в розгляді справи не направила, при цьому, подала заяву згідно якої заявлений позов визнає, справу просила розглядати без її представника.

ОСОБА_3, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надійшло повідомлення Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з протоколом судового засідання з яких вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує щодо заявленого позову та розгляду справи без її участі (а.с. 36).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2ст. 200 ЦПК України.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт на користь доньки ОСОБА_3, яким заповіла для неї все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті і на що вона матиме право (а.с. 6).

При цьому, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 (а.с. 5).

Законом Укрїни «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (в редакції від 01.04.2015 року) визначено пенсійний вік 60 років.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (в редакції від 01.04.2015 року) непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Таким чином, на момент відкриття спадщини після померлої ОСОБА_5 її син ОСОБА_2 перебував у статусі непрацездатної особи та згідно ст 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

З огляду на викладене, позивач є таким, що дійсно має право на 1/6 частки майна, що належало ОСОБА_5

Згідно довідки Марківської сільської ради від 15.02.2016 року №355 згідно запису в поговподарській книзі №15 за 1991-1995 р.р. житловий будинок і господарські будівлі в АДРЕСА_1 побудована на земельній ділянці площею 0.15 га. в 1928 році, прийнятий в експлуатацію, але свідоцтво про право власності не видавалося (а.с. 16).

Маючи право на спадщину ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з метою реалізації своїх спадкових прав, однак йому було повідомлено те, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 17).

З матеріалів спадкової справи відносно ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 спадщину прийняв вчасно (а.с. 42).

Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5Прикінцевих таперехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннямиЦК УРСР1963 року. Законом України "Про власність".Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом Українив редакції 2003 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с. 18-20).

Враховуючи те, що відповідно до п. 4Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українив редакції 2003року Цивільний кодексузастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобтоЦК УРСРв редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 рокувизначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. НормиЦК УРСРв редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, судом встановлено, що вказаний вище будинок було побудовано відповідно до норм чинного на той час закондавства, а тому, він може бути об'єктом спадкування.

Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК Українивстановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ізст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлї та прийняв спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст.1268,1270 ЦК України, з огляду на визнання позову відповідачами та на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10,11,12,13,83,247,258,259,263,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку і господарських будівель, розташованих по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький