Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8984/15-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/8984/15-ц за заявою заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року заступник прокурора Житомирської області звернувся в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року, яким був задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_1 право власності на арочний склад (ангар), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заяві посилався на те, що заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року, яким за ОСОБА_4 було визнано право власності на спірне майно, скасоване постановою Апеляційного суду Житомирської області від 22 серпня 2018 року, а тому підстави для задоволення даного позову відпали, що є нововиявленою обставиною. Спірне майно арочний склад відноситься до майнового комплексу пансіонату «Полісся». Визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 у порядку спадкування за рішенням суду створює загрозу державним інтересам, оскільки майно безпідставно вибуло з власності територіальної громади сіл, селищ, міст Житомирської області.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2018 року заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволена. Скасовано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року та ухвалено нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити та визнати за нею право власності на арочний склад (ангар) у порядку спадкування за законом після смерті добросовісного набувача ОСОБА_4 Вважає, що дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, але суд розглянув її у порядку спрощеного провадження, чим порушив норми процесуального права. Зазначає, що спірне майно було придбано ТзОВ «Укрелітбуд» за договором купівлі-продажу майна. Рішенням третейського суду від 23 липня 2007 року за ТзОВ «Укрелітбуд» визнано право власності, зокрема, на арочний склад, та зобов`язано КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» зареєструвати за ТзОВ «Укрелітбуд» право власності на майно. У зв`язку із виникненням заборгованості внаслідок договорів про надання поворотної фінансової допомоги між ТзОВ «Укрелітбуд» та її чоловіком ОСОБА_4 02 вересня 2010 року була укладена угода про погашення заборгованості, за умовами якої право власності на спірне майно було передано у власність останнього. Від нотаріального посвідчення угоди ТзОВ «Укрелітбуд» ухилялося, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів, а тому її чоловік був вимушений звернутися до суду з позовом. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року позов ОСОБА_5 було задоволено та визнано за ним право власності на арочний склад, але у зв`язку із важкою хворобою чоловік не встиг зареєструвати за собою право власності та ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Окрім того, відчуження ТзОВ «Укрелітбуд» арочного складу (ангару) її чоловіку було здійснено за час, коли товариство було власником спірного майна, а апеляційний суд у справі №295/10414/13-ц не врахував, що рішення Господарського суду від 02 вересня 2010 року в справі №1/2-Т набрало законної сили 13 вересня 2010 року. Також ліквідаційна комісія обласного лікувально-оздоровчого реабілітаційного центу «Полісся» при продажі спірного майна діяла на підставі рішення Житомирської обласної ради, тобто майно вибуло від власника за його волею. ОСОБА_4 придбав арочний склад (ангар) за відплатним договором, а про те, що ТзОВ «Укрелітбуд» не мало право відчужувати майно стало відомо лише згодом з рішення господарського суду від 02 вересня 2010 року, а тому ОСОБА_4 вважається добросовісним набувачем. На думку скаржника, не доведена й наявність права власності на спірне майно арочний склад за територіальною громадою сіл, селищ, міст Житомирської області, оскільки він був відчужений ліквідаційною комісією обласного лікувально-оздоровчого реабілітаційного центру "Полісся".

У відзиві на апеляційну скаргу заступник прокурора Житомирської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 28 листопада 2018 року без змін, оскільки оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_6 спрямував до суду вдруге клопотання з проханням відкласти розгляд справи, яке на цей раз обґрунтував знаходженням у щорічній відпустці та надав у підтвердження ксерокопію наказу Приватного АТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19», який підписаний директором ОСОБА_7 О. ОСОБА_8 Перша неявка ОСОБА_6 мала місце в судове засідання, яке призначалося на 27 лютого 2019 року (а.с.255 т.1). Тоді причиною неявки та підставою для відкладення розгляду справи було зазначено хворобу. Оскільки причина неявки була визнана поважною, то судове засідання було відкладено на інший день, але у подальшому доказів, які б підтвердили причину неявки, тобто хворобу, суду надано не було. Сама по собі обставина знаходження ОСОБА_6 у щорічній відпустці за місцем роботи не є перешкодою для представництва інтересів позивача ОСОБА_1 , оскільки Приватне АТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» не є учасником даної справи, а відтак не свідчить про поважність неявки представника ОСОБА_1 . Разом із тим, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати зловживання процесуальними правами.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилися. Щодо ОСОБА_3 у матеріалах справи є відомості про вручення йому судової повістки. Оголошення про виклик до суду ОСОБА_2 своєчасно розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки судова повістка повернулася на адресу суду. З опублікуванням оголошення про виклик ОСОБА_2 вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, неявка вищевказаних учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції (частина друга ст.372 ЦПК України) та відкладення розгляду справи можливе лише в межах строку розгляду апеляційної скарги. Окрім того, участь у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту частин першої та п.3 частини другої ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року було визнано за ОСОБА_1 право власності на арочний склад (ангар), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.103-104 т.1)

Із мотивувальної частини вищевказаного судового рішення вбачається, що задовольняючи позов та визнаючи за ОСОБА_1 право власності на арочний склад (ангар) у порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року, ухваленим у справі №295/10414/13-ц, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, було визнано за ОСОБА_4 право власності на дане нерухоме майно, а тому дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, з арочного складу (ангару), що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Отже, має місце преюдиційний зв`язок судових рішень. Так, між рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року, ухваленим в даній справі, існує матеріально-правовий зв`язок із заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року, ухваленим у справі №295/10414/13-ц, та встановлені в справі №295/10414/13-ц факти мають значення для розгляду даної справи.

Так, у цивільній справі №295/10414/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Укрелітбуд» та реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції про визнання угоди від 02 вересня 2010 року дійсною та визнання за позивачем права власності на арочний склад (ангар) за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язання відповідача зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно за позивачем було заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року, зокрема, визнано право власності на арочний склад (ангар), який знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.8-9 т.1).

Проте, постановою Апеляційного суду Житомирської області від 22 серпня 2018 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року скасовано у повному обсязі та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, тобто судом апеляційної інстанції, постанова якого набрала законної сили, відмовлено, у тому числі, у визнанні за ОСОБА_4 права власності на арочний склад (ангар), що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.135-138 т.1).

Із огляду на вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для перегляду рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року за нововиявленою обставиною, якою є скасування заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року в справі №295/10414/13-ц, яке стало підставою для ухвалена судового рішення у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 з посиланням на те, що арочний склад (ангар) вибув з володіння власника з його волі, а також на відплатність договорів та добросовісність набуття ОСОБА_5 права власності на спірне нерухоме майно, а відтак входження його до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 є надуманими, оскільки спростовуються наданими сторонами доказами, які правильно у сукупності оцінені судом першої інстанції, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на їх переоцінці.

Отже, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, що мають значення для розгляду позову по суті та, керуючись положеннями ст.ст.182,334,657,1216,1218,1261,1268 ЦК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_4 на арочний склад належними та допустимими доказами не підтверджено (за ОСОБА_4 право власності на арочний склад - нерухоме майно не зареєстроване, не підтверджено виникнення права власності за ОСОБА_4 й у розрізі передуючих такій реєстрації правовідносин), а тому віднесення його до спадкової маси є неможливим, а відтак - визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Також правильно надано оцінку тій обставині, що відповідачі у встановлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері, тобто вони спадщину після смерті батька не прийняли, але позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом заявлений саме до них. Умотивовано й звернення прокуратури в інтересах Житомирської обласної ради та порушення її прав із посланням на рішення виконкому Житомирської міської ради від 28 серпня 2003 року №525, яким вирішено оформити право власності на об`єкти нерухомого майна майновий комплекс пансіонату з лікуванням «Полісся», що знаходиться за адресою: м.Житомир, провулок Оздоровчий,7, за Територіальною громадою сіл, селищ, міст Житомирської області (а.с.139 т.1).

Окрім того, в апеляційній скарзі йдеться й про начебто порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, хоча вона, на думку скаржника, підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Такі твердження спростовуються приписами ч.2 ст.429 ЦПК України, яка розміщена у главі 3 розділу V ЦПК України, що регулює перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами. Так, у суді першої інстанції справу належить розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Отже у апеляційній скарзі помилково ототожнений процесуальний порядок розгляду судом першої інстанції справ та перегляд ним справ за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2018 року перегляд рішення за нововиявленими обставинами здійснено судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, що відповідає спеціальній нормі (а.с.142 т.1).

Із огляду на вищевикладене, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції згідно зі ст.375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: