П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М., із секретарем судового засідання Лептугою С.С., за участю представника прокуратури Миколаївської області Кадєєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 травня 2019 року про забезпечення позову, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Чаус Л.В., по справі № 483/611/19, провадження № 22-ц/812/1192/19, за заявою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача Кам`янська сільська рада Очаківського району Миколаївської області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із позовною заявою до ОСОБА_1 , предметом якої є повернення самовільно зайнятої земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 50 га, що розташована в межах Кам`янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, а також стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 61838 грн. 84 коп.

03 травня 2019 року заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 подано заяву про зміну предмету позову та доповнено позов вимогою щодо повернення спірної земельної ділянки разом з незібраним врожаєм.

Крім того, 03 травня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 подала заяву, в якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 або будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на збір та реалізацію врожаю із спірної земельної ділянки.

В обґрунтування заяви, прокурор послався на те, що ОСОБА_1 , як недобросовісний землекористувач, може зібрати врожай з земельної ділянки, чим порушить права та інтереси належного її власника Головного управління Держгеокадастру в області, якому у разі задоволення позову, має бути повернута земельна ділянка разом з незібраним врожаєм (а.с.3-6, 15-24, 64-66).

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 травня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що основним предметом позовної заяви прокурора є повернення земельної ділянки та відшкодування шкоди, а отже, захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими вимогами, оскільки заборона вчиняти дії спрямовані на збір та реалізацію врожаю не є передумовою, направленою на можливість виконання рішення суду у випадку задоволення вказаного позову. Суд послався також на те, що заявником не доведено того, що невжиття заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду. Крім того, в заяві відсутні відомості, необхідні для забезпечення позову, а саме: не зазначено точне місце розташування спірної земельної ділянки, опис із зазначенням кількості посівів, не визначено приблизну вартість врожаю, що унеможливлює вирішення питання щодо співмірності таких видів забезпечення позову, як накладання заборони вчиняти дії із заявленими позовними вимогами в частині стягнення шкоди. На думку суду, враховуючи загальну площу спірної земельної ділянки, на якій посіяні сільськогосподарські культури, їхня вартість може значно перевищувати розмір ймовірних завданих збитків позивачу. Також суд зазначив, що врожай сільськогосподарських культур є швидкопсувним продуктом (а.с. 9-10).

В апеляційній скарзі заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 зазначає, що обраний прокурором спосіб захисту, а саме повернення самовільно зайнятої земельної ділянки разом з незібраним врожаєм, повністю узгоджується з нормами ст. ст. 90, 95, 212 ЗК України та відповідає роз`ясненням, викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Тому зібрання відповідачем врожаю зі спірної земельної ділянки фактично унеможливить виконання рішення суду та забезпечення ефективного захисту порушених інтересів держави (а.с. 69-72).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника прокуратури, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 звернулась до суду в інтересах держави Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з позовом до ОСОБА_1 , предметом якої є повернення самовільно зайнятої земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 50 га разом з врожаєм, що розташована в межах Кам`янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, а також стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 61838 грн. 84 коп.

Водночас суд першої інстанції, правильно врахував, що позивачем не визначено вартість вирощеного врожаю, що унеможливлює вирішення питання щодо співмірності таких видів забезпечення позову, як заборони вчиняти дії, із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, враховуючи загальну площу спірних земельних ділянок, на яких були посіяні сільськогосподарські культури, їхня вартість може значно перевищувати розмір ймовірних завданих збитків позивачу.

Вимога щодо заборони проведення робіт зі збору врожаю, крім відповідачів, стосується також невизначеного кола осіб, що суперечить вимогам цивільно-процесуального законодавства, згідно якого судове рішення повинно бути чітким та зрозумілим.

Позивачем не конкретизовано як саме забезпечення позову може гарантувати виконання рішення про відшкодування збитків.

Колегія суддів хоче зазначити також, що внаслідок задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони збирання врожаю та розпорядження ним посіяні сільськогосподарські культури не можуть бути зібрані та враховуючи погодні умови можуть бути фізично знищені.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

При цьому апеляційним судом враховано, що судове рішення, як найвищий акт правосуддя, повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову, про який просить позивач, при відсутності відомостей про те, на кого покладається обов`язок стежити за подіями, що відбуваються на спірній земельній ділянці, - є невиконуваним.

За такого ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права відповідно до положень частини першої статті 375 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 залишити без задоволення.

Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Н.В. Самчишина

Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2019 року