АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року

м. Чернівці

справа № 727/6040/19

провадження 822/1093/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кулянда М. І.

суддів Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Вовкун Н.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Чернівецька міська рада

треті особи: ОСОБА_2 , інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 вересня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Волошин С.О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності на самочинно добудовану квартиру.

У позовній заяві позивач вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 липня 2007 року є власником квартири загальною площею 58,80 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 .

З метою поліпшення житлових умов квартири позивачем здійснено перепланування та добудову квартири. У результаті перепланування зазначена квартира має загальну площу 124,2 кв.м.

ОСОБА_1 10 червня 2009 року було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач звернувся із заявою до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про прийняття в експлуатацію квартири АДРЕСА_2 . За наслідками розгляду цієї заяви, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради надала відповідь, де зазначила, що на момент звернення механізму та умов прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, чинним законодавством України не передбачено. Запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб.

Просив суд визнати за ним право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 124,2 м.кв.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 вересня 2019 року в позові ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання права власності на самочинно добудовану квартиру відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Наявний в матеріалах справи лист інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 29 січня 2019 року, яким позивачу надано відповідь на його заяву про прийняття в експлуатацію квартири, не є належним доказом відмови у прийнятті об`єкта в експлуатацію.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 124,2 м.кв.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що з метою отримання документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію спірної квартири, апелянт звернувся із заявою до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про прийняття вказаної квартири в експлуатацію і за наслідками розгляду заяви інспекція запропонувала ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб.

Відмова інспекції архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради у прийнятті в експлуатацію вказаного об`єкта перешкоджає зверненню апелянта до державного реєстратора та, як наслідок, унеможливлює державну реєстрацію права власності на реконструйовану квартиру, що порушує право позивача на державну реєстрацію права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

На підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2007 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , зазначена квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 58,80 м.кв. (а.с.5-7).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №339795 від 07 липня 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками (спільна сумісна) земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.41).

10 червня 2009 року, за наслідками здійсненої позивачем самочинної добудови та надбудови до квартири, Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт (інвентаризаційну справу) на квартиру АДРЕСА_2 .

З експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку літери «А» по АДРЕСА_3 вбачається, що квартира №1 має загальну площу 124,2 м.кв., в тому числі: підвал- 32,8 кв.м., на першому поверсі - 71,7 кв.м., на другому поверсі - 52,5 кв.м., з яких житлова площа складає 73,80 кв.м., підсобна - 50,40 кв.м. (а.с.8-12).

Рішенням Чернівецької міської ради №625/17 від 08 вересня 2009 року надано дозвіл Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради на підготовку документів щодо прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, з наданням громадянам пільг, у пайовій участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Цим же рішенням, а саме, пунктом1.2 ОСОБА_1 звільнено від сплати за самочинне будівництво на 75 відсотків (24-25).

У грудні 2018 року Чернівецьким міським бюро технічної інвентаризації надано технічний висновок за результатами технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій будівель і споруд та інженерних мереж про відповідність здійсненої реконструкції квартири АДРЕСА_2 вимогам державних стандартів, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству (а.с.13-22).

Із листа інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 29 січня 2019 року № М-9/18-01/11, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , вбачається, що інспекція запропонувала йому звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб (а.с.23).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з вимогами ст. ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ч.3 ст.18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництв (об`єктів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорту, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV-V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлень або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 39 вищезазначеного закону та п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 13 квітня 2011 року №461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорту, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 8 ст. 39 вказаного закону визначено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

На час розгляду справи у позивача були відсутні дозвільні документи на самочинне будівництво, споруда в експлуатацію не введена, а тому з огляду на ці обставини, визнання судом права власності на такий об`єкт нерухомого майна за позивачем суперечить вимогам чинного законодавства.

Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За змістом пп. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), тобто заінтересовані особи зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, якій затверджено Постановою КМУ № 461 від 13 квітня 2011 року.

Відповідно до пунктів 1-3 зазначеного Порядку (у редакції час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I - III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката. У разі прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, побудованих без наявності дозволу на виконання будівельних робіт до 31 грудня 2009 р., особливості реєстрації декларації та її форма визначаються Міністерством будівництва та житлово-комунального господарства. Датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката (п.11).

Порядок реєстрації прав на нерухоме майно визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. ст. 15, 16, зазначеного Закону (у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації проводиться органом державної реєстрації прав, на території якого розміщений об`єкт нерухомого майна або більша за площею його частина, на підставі відповідної заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. До заяви додаються документи, перелік яких визначено законом. Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Після внесення до Державного реєстру прав відповідних записів видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності фізичних та юридичних осіб на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором прав і засвідчується печаткою (ст.18).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Із наведених вище правових норм вбачається, що єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів є Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів отримання довільних документів на самочинне будівництво та введення об`єктів нерухомого майна (квартири) в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

У справі, яка переглядається, відсутні дані щодо дотримання позивачем визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію новоствореного нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, а суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.

Доводи апеляційної скарги позивача про неправильне застосування судом першої інстанції положень статті 376 ЦК України, ґрунтуються на неправильному тлумаченні наведених у ній норм, спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, які судом застосовано до спірних правовідносин правильно.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність у нього відмови органу державного архітектурно-будівельного контролю. Вказані аргументи спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і обставин саме в тому контексті, який, на думку апелянта є правовою підставою для визнання за ним права власності на самочинне будівництво, без дотримання визначеної законом процедури введення збудованого нерухомого майна, зокрема самочинно реконструйованої квартири в експлуатацію.

Враховуючи, що питання щодо надання дозволу та прийняття в експлуатацію побудованого приміщення повинно вирішуватися у встановленому чинним законодавством порядку і законом не передбачено вирішення цього питання судом, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності з нормами чинного цивільного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, а тому є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови 02 січня 2020 року.

Головуючий М.І.Кулянда

Судді І.М. Литвинюк

О.О. Одинак