Справа № 466/1890/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

справа № 466/1890/19

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в:

06.03.2019 адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі доручення від 20.02.2019 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та просить суд стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.11.2017р. У шлюбі в них народилося четверо дітей. Вказує, що донька ОСОБА_5 проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не забезпечує дитину, а тому звернулася до суду за захистом порушеного права.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою від 07.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. Додатково пояснив, що разом з ним проживають троє спільних дітей з позивачкою і перебувають на його утриманні. Зазначив, що він не є біологічним батьком ОСОБА_5

Заслухавши думку позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.11.2017 шлюб між сторонами розірвано /акр.спр.4/.

Як встановлено із матеріалів справи та не оспорюється жодною стороною про те, що сторони від шлюбу мають дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4

З копії сідоцтва про народження також вбачається, що батьками ОСОБА_5, 17.07.2018р.н. є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено, що батьком ОСОБА_5 записано ОСОБА_3, однак заперечуючи вимоги про стягнення аліментів, останній заявив сумніви щодо біологічного батьківства дитини.

Також, сторони в судовому засіданні підтвердили факт, що діти ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають у т.ч. на його утриманні. ОСОБА_5 проживає разом з матірю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосеред- ньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, суд встановив, що троє спільних малолітніх дітей колишнього подружжя проживає з батьком та він їм надає основну допомогу та утримання. Батько на даний час офіційно не працевлаштований та має не значний дохід. Зобовязання сплачувати аліменти на малолітню дитину, хоча і в мінімальному розмірі, вплине на утримання інших трьох малолітніх дітей. При цьому слід зазначити, що позивач отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, а саме, що на утриманні позивача перебуває ОСОБА_5, яка проживає разом з нею, а на утриманні у відповідача перебувають ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є спільними дітьми сторін, а отже відповідач виконує свій батьківський обовязок щодо утримання дітей, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з передбачених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі у відмови в позові - на позивача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відмовити.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 09.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_9