Справа № 758/1780/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ладній О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КепіталКемп» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «КепіталКемп» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «КепіталКемп» було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надав ТОВ «КепіталКемп» поворотну фінансову допомогу в сумі 100 000, 00 грн., а ТОВ «КепіталКемп» зобов`язалося повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договором.

20.06.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «КепіталКемп» для забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання поворотної фінансової допомоги, було укладено Договір іпотеки. Згідно умов Договору іпотеки, предмет іпотеки складають нежитлові приміщення загальною площею 714,60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої договірні зобов`язання позичальник належним чином не виконував у зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 07.02.2019 року становить 113 040,26 грн.

Відтак, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 113 040,26 грн. за Договором про надання поворотної фінансової допомоги, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 714,60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача також в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив проводити розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову задоволені позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «КепіталКемп» було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 надав ТОВ «КепіталКемп» поворотну фінансову допомогу в сумі 100 000, 00 грн., а ТОВ «КепіталКемп» зобов`язалося повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договором (а.с. 10-11).

20.06.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «КепіталКемп» для забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання поворотної фінансової допомоги, було укладено Договір іпотеки. Згідно умов Договору іпотеки, предмет іпотеки складають нежитлові приміщення загальною площею 714,60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-25).

Згідно розрахунку заборгованості від 07.02.2019 року ТОВ «КепіталКемп» має прострочену заборгованість за Договором про надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 113 040,26 грн. (а.с. 14-15).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на ім`я відповідача було направлено досудову вимогу щодо погашення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги (а.с. 13).

Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач вказує на те, що предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 714,60 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ТОВ «КепіталКемп» на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 05.10.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченко О.В. Однак, позивачем не надано доказів державної реєстрації вищевказаного нерухомого майна за ТОВ «КепіталКемп».

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд не може прийняти до уваги даний Договір купівлі-продажу, як доказ належності на праві власності нерухомого майна ТОВ «КепіталКемп».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи із вищевикладеного, визнання відповідачем позову, не є підставою для його задоволення.

А тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КепіталКемп» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко