22-ц/804/2791/19
266/3892/19

Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.,

секретар Сидельникова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 23.11.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України згідно яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 31.05.2019 року у розмірі 119813,74 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2917,41 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 116896,33 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати, пов`язані із зверненням до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року частково задоволено позовні вимоги. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 2917 гривень 41 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 116896,33 гривень і ухвалити нове рішення,яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

До суду представник позивача не з`явилася, повідомлена про час і місце судового засідання належним чином, звернулася з заявою про розгляд справи без її присутності.

Відповідач до суду не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

В сенсі п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

23.11.2010 на підставі поданої відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приват Банк» позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти в сумі 3300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Посилаючись на те, що Заява, в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 31.05.2019 року у розмірі 119813,74 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2917,41 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 116896,33 гривень.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України згідно яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вудом також правильно встановлено, що у заяві відповідача від 23.11.2010 процентна ставка і комісія не зазначені; крім того, у цій Заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно з вимогами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є частково обґрунтованими.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк».

Суд не повно дослідив докази по справі і дійшов помилкового висновку, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з наданими позивачем Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи вказану Заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позову додано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду. Ця довідка підписана відповідачем і містить відомості щодо узгодженої відсоткової ставки 36%.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2710,19 грн. за узгодженою з відповідачем відсотковою ставкою 36%.

Також апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначення розміру судових витрат і стягнути з відповідача на користь позивача 90,28 грн. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з позовом до суду пропорційно задоволеним вимогам. В решті частині рішення суду необхідно залишити без змін.

З відповідача підлягають стягненню на користь позивача 135,43 грн. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Задовольнити частково вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2710,19 грн.

Змінити рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року в частині визначення розміру судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 90,28 грн. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з позовом до суду.

В решті частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 135,43 грн. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді