Справа № 159/6198/18
Провадження № 2/159/262/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Панасюка С.Л.

за участю секретаря Клевецької О.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідач ОСОБА_2 та його рідний брат ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 56 від 16.01.2008 року мали у спільній частковій власності житловий будинок в с. Черкаси Ковельського району Волинської області, вул. 40 років Перемоги, 58. Частка кожного у праві власності складала одну другу.

Також у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходилась земельна ділянка площею 2500 кв.м., на якій розташований вказаний житловий будинок, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 293468, виданого 16.05.2008 року Управлінням земельних ресурсів у Ковельському районі, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 05. Частка кожного у праві власності на земельну ділянку складала одну другу.

27.12.2009 року ОСОБА_3 помер.

Після ОСОБА_3 право власності на одну другу вказаних вище однієї другої житлового будинку та земельної ділянки перейшло до його малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 02.08.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2039, та свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 02.08.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2041.

Мати малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2009 року, позбавлена щодо нього батьківських прав. Малолітній ОСОБА_5 переданий під опіку його бабусі ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_2 є дядьком малолітнього ОСОБА_5

06.09.2010 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 06.09.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2347, та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 06.09.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2349, подарував належні йому, вказані вище, одну другу житлового будинку та земельної ділянки опікуну малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_7.

Після цього ОСОБА_2, у вересні 2010 року, виселився з будинку, забрав усі свої речі і став проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена обставина підтверджується, зокрема, актом № 7 від 30.10.2018 року комісії виконкому Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області.

22.07.2015 року опікун дитини ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 22.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1716, та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 22.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1719, подарувала належні їй, вказані вище, одну другу житлового будинку та земельної ділянки підопічному малолітньому ОСОБА_1

Хоча ОСОБА_2 і виселився з відчуженого ним житлового будинку і став проживати в іншому місці, він досі не звернувся у відповідні органи з тим щоб його зняли з реєстрації у відчуженому ним житловому будинку і зареєстрували у місці, де він проживає.

Ситуація з його реєстрацією у житловому будинку зараз стала особливо нетерпимою, оскільки через цю реєстрацію опікун малолітньої дитини ОСОБА_7 та сама дитина ОСОБА_1 власник житлового будинку та земельної ділянки, не можуть оформити субсидію і потрапили в скрутне матеріальне становище.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим будинком, оскільки право користування є складовою права власності на будинок, який він відчужив.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

Оскільки відповідач не був членом сімї власника житлового будинку, правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються статтями 383, 391 ЦК України.

Позивач не може за своїм розсудом користуватися належним йому на праві власності житловим будинком, утримувати його, оскільки відповідач створює йому у цьому перешкоди: залишається зареєстрованим у будинку через що позивач не може оформити субсидію.

Порушене право власності позивача слід усунути способом в наступний спосіб визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що дозволить зняти його з реєстрації в будинку.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.317, ч.1 ст.383, ст.391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 58 по вул. 40 років Перемоги в с. Черкаси Ковельського району Волинської області, що є підставою для зняття його з реєстрації у вказаному будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ ПАНАСЮК С.Л.