Справа № 758/9461/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Ладній О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник - ОСОБА_1 , про зобов`язання здійснити примусове виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «КБ «Актив-Банк» звернулось до суду із скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В скарзі заявник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кошкера І.А. по виконанню рішення суду та зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ здійснити примусове виконання рішення суду.

Скаргу обґрунтовано посиланням на те, що 21.04.2016 року Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 758/9461/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Актив-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволені в повному обсязі.

06.09.2016 року на підставі зазначеного рішення суду ПАТ «КБ «Актив-Банк» отримало виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кошкери І.А. від 28.09.2016 року відкрито виконавче провадження №52359595 про стягнення на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 35 149 150,01 грн.

Згідно даних взятих з Автоматизованої системи виконавчих проваджень остання виконавча дія за виконавчим провадженням №52359595 була здійснена 28.09.2016 р.

В судове засідання представник ПАТ «КБ «Актив-Банк» не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець та боржник до суду також не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вивчивши матеріали скарги, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Як вбачається із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 28.09.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кошкера І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52359595 по примусовому виконанні виконавчого листа від 06.09.2016 №758/9461/15-ц, виданого Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» коштів в сумі 35 149 150,01 грн. (а.с. 45).

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскаржуючи бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кошкери І.А., скаржник посилався на дані взяті із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, згідно яких на протязі року, інших крім відкриття виконавчого провадження, виконавчих дій не проводилось. Вивчивши надані скаржником докази, судом було виявлено, що Інформація про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень є не повною, оскільки із трьох сторінок, наявні лише дві. А тому суд, не може оцінити їх належним чином.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ здійснити примусове виконання рішення суду, то в її задоволенні також слід відмовити з наступних причин.

Здійснення державним виконавцем примусового виконання рішення суду є його обов`язком та способом реалізації наданих йому повноважень.

А тому, аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд, враховуючи матеріали справи, вимоги законодавства, дійшов висновку, що скаржником не було надано суду належних доказів неправомірної бездіяльності державного виконавця, а тому підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги законодавства та документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 353, 447-453, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник - ОСОБА_1 , про зобов`язання здійснити примусове виконання рішення суду, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Васильченко