Справа №463/4796/17
Провадження №2/463/221/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом за позовом Керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна, -

в с т а н о в и в:

Керівник Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3В,, ОСОБА_4 про витребування від:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради обєкт нерухомого майна нежитлових приміщень пилорами літ. «Б-1», загальною площею 1737,8 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Півколо, 14, а також нежитлових приміщень насосної літ. «П-1», загальною площею 7,9 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Півколо, 14;

ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради обєкт нерухомого майна нежитлових приміщень майстерні під літ. «Д-1» загальною площею 39,8 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Півколо, 14, нежитлових приміщень будівлі паркетного цеху під літ. «Г-1», «Г-1» загальною площею 2059,8 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Півколо, 14, а також нежитлових приміщень будівлі котельні під літ. «К-2», «К-1», «К-1» загальною площею 602,9 кв.м., що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Півколо, 14.

Вказаний позов перебував в провадженні судді Личаківського районного суду м. Львова Лакомської Ж.І. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 26.09.2017р. Копія ухвали про відкриття провадження, а відповідачам разом з копією позовної заяви та доданими документами, направлені учасникам справи 27.09.2017р.

Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.129 т.1), відповідач ОСОБА_3 отримав копію ухвали про відкриття провадження від 26.09.2017р. разом з позовною заяву та доданими до неї документами 28.10.2017р.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова № 3, у вказаній справі проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого така передана в провадження судді Леньо С.І.

Ухвалою судді від 27.06.2018р. вказана справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив письмових заперечень та пояснень.

Незважаючи на те, що після зміни складу суду розгляд справи розпочато зі стадії підготовчого провадження, відзиву на позовну заяву відповідачі не подали.

Ухвалою від 15.11.2018р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон України № 2147-VIII), яким ЦПК України викладено в новій редакції.

За загальним правилом, передбаченим ст. 355 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак, як зазначено в пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Оскільки станом на даний час Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції не створена, учасник справи вправі подати апеляційну скаргу через суд першої інстанції, а останній, відповідно зобовязаний направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Разом з тим, незважаючи на отримання відповідачем ОСОБА_3 ухвали про відкриття провадження ще 28.10.2017р., а також незважаючи на закриття підготовчого провадження та перебування справи на стадії судового розгляду по суті, останній перед початком судового засідання, яке призначалось на 16.01.2019р., подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження від 26.09.2017р., що відповідно, у звязку з необхідністю направлення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, унеможливило проведення судового засідання 16.01.2019р.

Більше того, незважаючи на можливість оскарження ухвали про відкриття провадження лише з підстав порушення правил підсудності, як це випливає зі змісту п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ОСОБА_5 оскаржив таку ухвалу з зовсім інших підстав, а саме через перебування на розгляді в іншому суді аналогічної справи.

З огляду на таку підставу оскарження ухвали про відкриття провадження, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 22.01.2019р. апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Крім того, попередньо, з аналогічних, не передбачених процесуальних законом підстав, ухвала про відкриття провадження оскаржувалась відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і так само як з апеляційною скаргою ОСОБА_3, їхні апеляційні скарги повертались без розгляду, про що, на думку суду, не міг не знати останній.

Згідно вимог частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України в чинній редакції одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків (пункт 5 частини пятої статті 12 ЦПК України)

За змістом частини першої ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Згідно частини четвертої цієї статті, суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з ідеї про те, що саме до обовязків національних органів влади належить недопущення неналежної та такої, що сприяє затягуванню розгляду справи поведінки сторони цивільного провадження (рішення від 03.03.2011р. у справі «Колесникова проти України», п. 30). При цьому, знайшовши у цій справі ознаки порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо тривалості провадження поза межами розумного строку, ЄСПЛ також звернув увагу на те, що суди, маючи в своєму розпорядженні механізми протидії зловживанню процесуальними права не вжили будь-яких заходів для покарання сторони, яка зловживає своїми правами з метою унеможливлення розгляду справи.

Аналогічні причини порушення п. 1 ст. 6 Конвенції щодо тривалості провадження поза межами розумного строку ЄСПЛ констатував під час розгляду справи «Смірнова проти України» (рішення від 08.11.2005р., п. 69).

Заходами процесуального примусу, згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Одним з таких заходів, згідно п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України є накладення штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Згідно ч. 9 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Оскільки ухвала про відкриття провадження у справі відповідачем ОСОБА_3 оскаржена по спливу більш ніж річного строку з моменту її отримання, а також оскаржена з підстав, які не передбачені процесуальним законодавством і на які звертав увагу суд апеляційної інстанції при розгляді попередніх апеляційних скарг, дії відповідача ОСОБА_3, які вчинені ним безпосередньо перед початком судового розгляду справи по суті, судом розцінюються як недобросовісне використання наданих законом процесуальних прав на апеляційне оскарження, які спрямовані на затягування розгляду справи та фактично унеможливлюють здійснення судом першої інстанції своєчасного розгляду справи протягом розумних строків.

В такому випадку, відповідно до вимог ст. 148 ЦПК України, з метою спонукання відповідача до добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання процесуальними правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_3 штраф, а враховуючи тривалість розгляду справи, а також те, що такі дії вчинені відповідачем після зміни складу суду в той момент, коли відповідач мав можливість подати суду відзив, а натомість подав завідомо безпідставну апеляційну скаргу безпосередньо перед розглядом справи по суті накласти його у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» на 1 січня 2019 року, що в загальному, становить 3842 грн.

Одночасно слід розяснити відповідачу, що у випадку повторення аналогічної поведінки, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 148 ЦПК України, на нього може бути накладено штраф у розмірі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, слід розяснити, що згідно вимог ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обовязків.

На підставі наведеного на керуючись ст. ст. 148, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету, де стягувачем виступає Державна судова адміністрація України, штраф у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн.).

Дані про стягувача: Державна судова адміністрація України, м. Київ, вул. Липська, 18/5, реквізити платежу: отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6007, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Дані про боржника: ОСОБА_3, адреса реєстрації: 79024, м. Львів, вул. А. Нової, 37/1, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Строк предявлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду складена та підписана 18.02.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.