Дата документу 18.01.2019 Справа № 320/4675/18
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 320/4675/18 Головуючий у І-й інстанції: Горбачова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/428/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила визнати дійсним договір дарування земельної ділянки площею 600,14 кв. м, укладений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений 25 жовтня 2007 року нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Зубовою А.О..

В обґрунтування позову зазначала, що 25.10.2007 року, її батько ' ОСОБА_5 подарував їй земельну ділянку площею 600,14 кв. м, яка належала ОСОБА_5 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.06.2007 року, зі згодою дружини дарителя ОСОБА_7 - відповідачки по справі. Вона обдарована прийняла цей дарунок. За договором дарування до неї переходить право власності на земельну ділянку площею 600,14 кв. м, за державним актом на право власності від 05.06.2007 року, про що здійснена запис нотаріусом Зубовою А.О. на цьому державному акті.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Також не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 05.06.2007 року, згідно якого ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 600,14 кв. м, у межах згідно з планом, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення (використання) земельної ділянки присадибна ділянка (а.с.2).

З наданої копії договору дарування земельної ділянки від 25.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О., вбачається, що ОСОБА_5. передав у власність безоплатно, а ОСОБА_3 прийняла у власність як дарунок земельну ділянку площею 600,14 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення (використання) земельної ділянки, присадибна ділянка що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 25.10.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4427 (а.с.З).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір щодо зазначеної земельної ділянки вже вирішувався судом.

Так, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту, стягнення судових витрат, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про стягнення грошових сум, право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на якій розташований житловий будинок загальною площею 25,2 кв.м. визнано за ОСОБА_9 з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.11.2006 року. Зазначене рішення суду від 20.11.2012 року набрало законної сили 28.03.2013 року.

Відтак судом першої інстанції встановлено, що за рішенням суду, яке набуло чинності, право власності на земельну ділянку площею 600,14 кв. м, про яку йдеться в даному позові, належить іншій особі - ОСОБА_9. До того ж, судовим рішенням встановлено, що таке право власності ОСОБА_9 набула з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_5 (батьком позивачки) та ОСОБА_9.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, судова колегія також враховує положення статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства обов'язково має бути встановлено, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача та такі порушення здійснені особою, до якої заявлено позов.

За матеріалами справи відсутній спір між позивачем та відповідачем з приводу земельної ділянки щодо якої заявлено позов.

За таких обставин суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач у апеляційній скарзі взагалі не зазначає чим порушуються її права ухваленням оскаржуваного нею судового рішення.

Відтак доводи апеляційних скарг та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року у цій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 18 січня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков