Справа № 438/71/19 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/2758/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

23.01.2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 114751,87 гривень за кредитним договором б/н від 24.03.2012 року та судові витрати, понесені банком при розгляді даної справи.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 24 березня 2012 року відповідач уклав з АТ КБ «Приват Банк» кредитний договір б/н про надання йому кредиту в сумі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та цього ж дня підписав заяву анкету про приєднання до Умов та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, Цією заявою Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. В свою чергу відповідач не виконав зобов`язання з погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку чим за заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 вересня 2018 року становить 242081,53 гривень, з яких: 3325,14 грн. - заборгованість за кредитом; 232476,14 грн. - заборгованість по процентах за користуванням кредитом; 6280,25 грн. заборгованість за пенею та комісією за період з 24.03.2012 р. по 31.10.2017р. Заборгованість, яку позивач просив стягнути становить 114751,87 грн. та така складається з 3325,14 грн. заборгованість по кредиту, 111426,73 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом за період 24.03.2012 року по 31.10.2017 року.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що банк пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки таке твердження суду спростовується матеріалами справи. Зазначає, що районним судом не враховано, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ПК України), а не закінченням строку дії договору або після несплати чергового платежу. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та позицією Верховного Суду по справі № 591/8058/15-ц від 01.03.2018 року. Згідно з довідкою про карти клієнта, видані за цим договором, основною карткою є картка за № НОМЕР_1 , яка була надана клієнту 21.11.2012 року зі строком дії до 06/16, тобто до 30 червня 2016 року. Вважає, що про факт отримання кредитної картки № НОМЕР_1 також свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що відповідач користувався даною карткою, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату в магазинах. Крім того, відповідач не заперечував факт користування карткою. Враховуючи наведене, вважає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦКУ), тобто з 30 червня 2016 року. Відтак, Банком подано позовну заяву до суду 23.01.2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував строк дії картки та прийшов до передчасного висновку про пропуск банком позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Тобто, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03. 2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір від 24.03.2012 р. між сторонами було укладено шляхом складення та підписання ОСОБА_1 анкети-заяви, згідно якої кредит видано на платіжну картку № НОМЕР_2 , строк дії картки згідно п.3.1.1. 5.4 Правил користування платіжною карткою визначений строком 12 місяців з моменту підписання заяви, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на новий строк.

Згідно розрахунку позивача, станом на 30.09.2018 року року відповідач допустив заборгованість по кредитному договору на суму 242081,53 грн. з яких 3325,14 грн. заборгованість по кредиту, 232476,14 заборгованість по процентах за користування кредитом, 6280- заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість, яку позивач просив стягнути становить 114751,87 грн. та така складається з 3325,14 грн. заборгованість по кредиту, 111426,73 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом за період 24.03.2012 року по 31.10.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Привватбанк», районний суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач при підписанні заяви-анкети про надання банківських послуг та про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку був дійсно ознайомлений саме з тими Умовами і Правилами, на підставі яких позивачем нараховано відсотки за користування кредитними коштами; такі Умови і Правила відповідачем не підписувалися, тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами є безпідставним; відповідач подав суду заяву про затосування спливу позовної давності; згідно розрахунку позивача, останній платіж по погашенню тіла кредиту відповідачем зроблено 12.06.2014 року, тому пред`явивши позов до відповідача лише 23.01.2019 року, позивач пропустив строк на звернення з даним позовом до суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, виходячи з наступного.

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року №638/5487/16ц.

Враховуючи, що до даних правовідносин підлягає застосуванню загальний строк позовної давності, що становить три роки, пред`явлення позивачем позову більше, ніж через три роки з часу внесення відповідачем останнього платежу за договором свідчить про пропуск ним строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого права. Доказів того, що строк позовної давності переривався, матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, такі не містять доказів того, що підписана відповідачем анкета-заява підтверджує ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку, зокрема з тими умовами, що стосуються права банку на підвищення відсоткової ставки за кредитом, збільшення кредитного ліміту, сплату пені та штрафів за невиконання зобов`язання за укладеним з ним кредитним договором. Крім того, у анкеті-заяві не зазначено, в якій саме редакції були чинними Умови та Правила, такі Умови та Правила не підписані відповідачем.

За відсутності ж підпису позичальника на Умовах і Правилах, які регулюють порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором, та відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов`язання, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити, чи на момент отримання відповідачем кредитних коштів вказані документи містили наведені банком у позовній заяві умови, зокрема, щодо можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів).А роздруківки Умов та Правил, Тарифів із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки такі повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У цьому випадку також не підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Отже, твердження позивача, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань є безпідставними.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів за договорами приєднання, банк повинен довести як факт надання кредитних коштів відповідачу (у готівковій або безготівковій формі), на яких умовах надано кредит, так і факт видачі відповідного платіжно-кредитного інструменту (платіжної картки), про що неодноразово висловлювався Верховний Суд у своїх постановах, оскільки без з`ясування зазначених обставин неможливо перевірити розмір боргу, процентів та штрафних санкцій. Таку правову позицію викладено у постановах від 06.06.2018 справа № 364/594/17, від 10.05.2018 справа № 357/16301/15-ц, від 03.04.2019 справа № 221/5089/16-ц.

Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 24.03.2012 року, не містить жодної інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернувся до банку відповідач. У цьому документі зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Тому, враховуючи, що заборгованістьОСОБА_1 за кредитним договором розрахована банком з врахуванням положень, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, яких відповідач не підписував, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих за договором процентах,оскільки нарахування таких відбулося на підставі Умов та Правил надання банківських послуг, яких відповідач не підписував.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.12.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.