Справа № 302/864/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

секретаря: Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 19 лютого 2019 року у справі №302/864/18 (Головуючий: Гайдур А.Ю.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Міжгірської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадковий будинок, мотивуючи тим, що після смерті діда ОСОБА_3 та баби ОСОБА_4 успадкувала по заповіту ОСОБА_4 два житлові будинки у АДРЕСА_1 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину при наявності у неї заповіту баби їй було відмовлено нотаріусом по причині відсутності правовстановлюючих документів на зазначене майно.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 13 листопада 2018 року ОСОБА_2 замінено з третьої особи без самостійних вимог на співвідповідача у даній справі.

21 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до Міжгірської селищної ради, ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 .

Ухвалою Міжгірського районного суду від 22 листопада 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 ..

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що позивач все життя проживав і проживає із сім`єю у будинку АДРЕСА_2 і після смерті батьків має право на спадкове майно, так як є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину у встановленому порядку.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за майном померлих батьків, зокрема по будинку АДРЕСА_2 , однак нотаріусом було відмовлено у видачі такого за відсутності правовстановлюючих документів на будинок.

Рішенням Міжгірського районного суду від 19 лютого 2019 року у позові ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадковий житловий будинок.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_2 як спадкоємця першої черги по закону за майном померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позовних вимогах відсутні, так як при зібранні документів на спадкове майно виявилось, що крім інвентарних справ на житлові будинки, інші документи відсутні. Обидва дворогосподарства складаються лише з житлових будинків. Внаслідок відсутності Свідоцтва про право на спадщину на житлові будинки не може оформити право власності на нерухоме майно і провести державну реєстрацію права на нерухоме майно, згідно ст.1299 ЦК України, а тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності на ці житлові будинки. Вважає, що по даній справі стороною відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом жодними доказами не доведено обставини на які посилається ця сторона, а подані нею докази є належними, допустимими, достовірним та достатніми.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати частково у частині задоволення заявленої ним позовної вимоги, а саме визнання за ОСОБА_2 право власності на ј частку житлового будинку АДРЕСА_2 і ухвалити у цій частині, або змінити рішення за яким задовольнити заявлені ним зустрічний позов у повному обсязі, так як єдиним спадкоємцем, що після смерті батьків прийняв спадщину у встановленому порядку був він, а інші спадкоємці відповідно до вимог ст.ст.1268-1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину у встановленому порядку. ОСОБА_1 , як особа, що не проживала разом із спадкоємцем станом її смерті у встановленому законом порядку спадщини не прийняла і з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті обох батьків є позивач по зустрічному позову, який постійно проживав разом із спадкодавцями станом на момент відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 , які підтримали доводи, викладені у поданій ними апеляційній скарзі, а у апеляційній скарзі ОСОБА_1 просять відмовити, перевіривши матеріали справи, судова колегія виходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 , представник Міжгірської селищної ради у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Рішенням Міжгірського районного суду від 19 червня 1986 року визнано право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і на підставі цього рішення суду право особистої власності було зареєстроване у рівних частках за ними, що стверджується реєстраційним посвідченням Хустського бюро технічної інвентаризації від 15 січня 1987 року, реєстрова книга №3 за реєстровим №652.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який після себе заповіту не залишав.

На час смерті ОСОБА_3 в будинку були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4 і його син ОСОБА_2 зі своєю сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

На час смерті ОСОБА_4 та після її смерті в будинку АДРЕСА_2 був зареєстрований і проживав (проживає) її син ОСОБА_2 зі своєю сім`єю.

19 червня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Шкелебей Л.В. за яким все своє майно, яке їй буде належати на день смерті заповідала в рівних частинах своїм внукам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

18 липня 2008 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 і взяла прізвище « ОСОБА_1 ».

12 листопада 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт за яким житловий будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку, призначену для обслуговування зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями заповідала ОСОБА_1 .

Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Міжгірського нотаріального округу Дунаєв Ю.М..

Відповідно до ст.1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

26 липня 2018 року ОСОБА_9 написав заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Корбутяк І.В..

27 жовтня 2018 року ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 . написав заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 , яка посвідчена нотаріусом Виборгського нотаріального округу Ленінградської області Шалов В.О..

Оскільки, спадкоємці ОСОБА_9 та ОСОБА_12 виразили бажання відмовитися від спадщини на користь спадкоємця по заповіту ОСОБА_1 і вони зобов`язані були подати заяву про відмову від спадщини в строк шість місяців у нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини, що ними не було зроблено.

Згідно довідки №03/01-16/02-14 від 24.01.2019 року виданої приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Сятиня Т.С. представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Микулін М.М. вбачається, що до неї зверталися 30.05.2018 року ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , однак їй було рекомендовано звернутися до суду для продовження строку про прийняття спадщини.

Спадкоємці із відповідними заявами про прийняття спадщини за майном померлої спадкодавиці ОСОБА_4 у шестимісячний строк до нотаріуса або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування не зверталися.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємці по заповіту ОСОБА_4 від 19 червня 2003 року ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пропустили строк для звернення із відповідними заявами до нотаріуса про прийняття спадщини і до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталися і вони вважаються такими, що не прийняли спадщину, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Судом першої інстанції належними доказами, зокрема показами свідків, витягом з погосподарської книги Міжгірської селищної ради встановлено і доведено факт проживання ОСОБА_2 зі своєю сім`єю в будинку АДРЕСА_2 , як на день смерті своїх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так і після їх смерті.

Отже, ОСОБА_2 є сином своїх померлих батьків і по закону є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, так як постійно проживав із спадкодавцями на час відкриття спадщини і протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявив відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України), а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, окрім нього немає.

Крім того, заповіт ОСОБА_4 складений 20 листопада 2009 року відміняє раніше складений нею заповіт від 19 вересня 2003 року відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1254 ЦК України.

Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 09.07.2018 року №07/28с будинок АДРЕСА_2 розташований в межах населеного пункту на території Міжгірської селищної ради та затвердженого генплану і у плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих будівельних норм і правил не виявлено.

Належність на праві власності померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірного домоволодіння встановлено рішенням Міжгірського районного народного суду від 19 червня 1986 року та не заперечується сторонами.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після їх смерті в силу вимог закону, а тому наявні підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині визнання за ОСОБА_2 право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_2 , як спадкоємця першої черги по закону за майном померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що на день смерті бабки ОСОБА_4 ніхто не проживав та не був зареєстрований у будинку, а ОСОБА_2 на той момент проживав у с.Стригальня Міжгірського району, судова колегія до уваги не приймає, оскільки дані обставини спростовуються матеріалами справи та реєстрацією у паспорті місця проживання в АДРЕСА_2 ОСОБА_2..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.1254, 1268, 1270, 1272 ЦК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 19 лютого 2019 року у частині визнання за ОСОБА_2 право власності на ј частку житлового будинку АДРЕСА_2 як спадкоємця першої черги по закону за майном померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Постанова набираєзаконної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 26 грудня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой