КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року в справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2019 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що даний позов підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, представник Національної академії внутрішніх справподала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Уважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою та такою,що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що предметом позову є відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у зв`язку з невиконанням умов Договору № 12-394 від 10.09.2012 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. На момент звільнення зі служби між відповідачем та академією не існувало жодних трудових відносин, спори з яких могли б розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Із позовної заяви Національної академії внутрішніх справ вбачається, що наказом № 483 від 10.08.2012 т.в.о. ректора Національної академії внутрішніх справ ОСОБА_1 було зараховано до НАВС курсантом першого курсу денної форми навчання, де він навчався за рахунок державного бюджету України.10.09.2012 року був укладений договір № 12-394 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС), за умовами якого відповідач зобов`язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня та після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена замовником і відпрацювати не менше трьох років. у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, Особа зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Наказом НАВС від 11.11.2015 року за №202, відповідача призначено з 07.11.2015 року курсантом 4-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції. Наказом НАВС від 17 червня 2016 року № 798 відповідачу присуджено ступінь вищої освіти бакалавра за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра та направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.

Зазначаючи про те, що відповідач звільнився за власним бажанням 29.10.2018 року, не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами договору № 12-394 від 10 вересня 2012 року, додатковим договором №1 до Договору про підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ від 10 червня 2016 року, позивач просить стягнути з відповідача вартість навчання.

На думку позивача, що оскільки спір виник у результаті невиконання відповідачем цивільно-правової угоди, унаслідок чого у нього виникло зобов`язання відшкодувати вартість навчання, вирішення цього спору належить до компетенції цивільного суду.

Статтею 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства( п. 1 ч. 1)

Відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, суд виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства .

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки до нього суд прийшов з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в справі №810/2610/16 від 30 січня 2019 року зазначила, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня та 12 грудня 2018 року в справах №№818/1688/16,804/285/16, на одну з яких послався і суд першої інстанції.

Зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду щодо поширення адміністративної юрисдикції у аналогічних спорах, що і даний, аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

На підставі викладеного ухвала суду є законною та обґрунтованою , підстави до скасування якої відсутні.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384,389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т. І. Ящук