У Х В А Л А

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 363/4906/16-ц

провадження № 61-23195 ск 19

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 59 100,18 грн.

Позов мотивовано тим що 26 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen C3» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «BMW 535» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року.

Внаслідок дорожньої транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_2 отримав пошкодження.

Після настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 22 822 грн. 87 коп., яке у повному обсязі не забезпечило відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до звіту № 962 від 28 листопада 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Citroen C3» склала 59 100,18 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2019 року, яке залишене без зміни постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 35859,05 грн матеріальної шкоди, судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1015,20 грн. та судовий збір в розмірі 605,01 грн., а всього стягнуто 37479,26 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частковота стягуючи завдані матеріальні збитки із відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд, виходили з того, що шкода заподіяна позивачу з вини відповідача внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, а тому саме він має нести відповідальність за завдану шкоду непокриту страховкою.

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 59 100,18 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1921 грн =191 200 грн.).

Таким чином ця справа є малозначною.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко