Справа №2-121/2010
Провадження по справі №6/150/3/2019
УХВАЛА

15 лютого 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Горбей О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Чернівецький районний відділ державної виконавчої служб Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку предявлення листа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Чернівецький районний відділ державної виконавчої служб Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку предявлення листа до виконання. Заява мотивована тим, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області віл 28 вересня 2010 року у цивільній справі №2-121/2010 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за кредитним договором №62-73/07 від 19.06.2007 у розмірі 145 999,20 грн. та державне мито у розмірі 1 459,99 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого Чернівецьким РВ ДВС ГУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження. 07 лютого 2018 року ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір №227 про відступлення прав вимог, посвідчений державним нотаріусом Пятнадцятої Київської нотаріальної контори ОСОБА_3

12.06.2018 судом було постановлено ухвалу про заміну стягувача у виконавчому провадженні по примусовому стягненні коштів з ОСОБА_2 з ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на ОСОБА_1 Після отримання ухвали суду заявником було направлено запит до органів виконавчої служби щодо надання інформації про хід виконавчого провадження. 04.09.2018 заявника повідомлено про те, що у звязку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, 19.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого докупну стягувану. Повторно виконавчий лист до виконання не звертався. Новому кредитору банк передав усі матеріали кредитної справи по ОСОБА_2, однак оригінал виконавчого документу, як і постанова про повернення виконавчого листа у справі відсутні. У звязку із чим ОСОБА_1 просить суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його предявлення до виконання.

Заявник подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що заяву підтримує та просить суд її задоволити.

Інші учасники судового процесу будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду заяви повідомленими в судове засідання не зявилися за невідомих суду причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За наведених обставин суд визнав за можливе провести судове засідання у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 28.09.2010 у справі №2-121/2010 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Вінницької філії акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість згідно кредитного договору №62 А-73/07, укладеного 19.06.2007 на загальну суму 145999 /сто сорок пять тисяч девятсот девяносто девять/ гривень 20 копійок, а також на користь держави 1459 /одну тисячу чотириста пятдесят девять/ гривень 99 копійок державного мита, а також 120 /сто двадцять/ гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі вказаного судового рішення 15.02.2011 судом було видано стягувану виконавчий лист.

24.07.2013 державним виконавцем Чернівецького РВ ДВС ГУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39043924, яку направлено сторонам. 04.04.2013 платіжним дорученням №299 на рахунок стягувача із реалізації арештованого майна боржника перераховано 50 567,58 грн.

19.12.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану згідно ст.. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна у боржника, на яке можна звернути стягнення.

Як стверджує заявник, 07.02.2018 ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір №227 про відступлення прав вимог, посвідчений нотаріусом Пятнадцятої Київської нотаріальної контори. Відповідно до вказаного договору, банку відступив шляхом продажу новому кредитору ОСОБА_1, а останній набув у обсязі та на умовах права вимоги банку до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у додатках до договору.

Ухвалою суду від 12.06.2018 постановлено замінити сторону у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 з ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на ОСОБА_1 Після чого заявник звернувся до органів державної виконавчої служби щодо надання інформації про хід виконавчого провадження. Та як слідує із відповіді від 04.09.2018 №2985/00-28, виконавчий лист було повернено стягувачеві відповідно до постанови від 19.12.2014, повторно виконавчий лист до виконання не звертався.

Разом із тим, як стверджує суду ОСОБА_1, банк передав йому усі матеріали кредитної справи, однак оригінал виконавчого листа та постанова державного виконавця у ній відстуні.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIVвід 21.04.1999р., в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно позиції ВСУ від 26.09.2012 року №6-85 цс12, та від 04.11.2015 року №6-1486 цс15 поважними причинами пропуску строку є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій. Та підтверджені належними доказами.

В рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Попри наведене, ОСОБА_1, не надав суду жодних допустимих доказів поважності причин втрати стягувачем, у якого набув право вимоги за кредитним договором та прийняв матеріали кредитної справи за договором відступлення, виконавчого листа та відповідно пропуску строку пред'явлення його до виконання.

Згідно п. 17.4 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні Положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

На переконання суду, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчого документу.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов'язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Такий правовий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року по справі № 2-824/2009 провадження № 61-5388св18.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його предявлення, суд виходить із того, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа через понад 4 роки після його повернення державним виконавцем та через 1 рік після укладення відповідного договору відступлення. Протягом цього часу ані банк, у якого заявник придбав право вимоги до боржників, ані в подальшому заявник не реалізовували свої процесуальні права під час виконання рішення суду у межах виконавчого провадження, виконавчим провадженням не цікавилися, почали писати листи до ВДВС лише в вересні 2018 року, та, звертаючись із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заявник не надав суду доказів його втрати, в тому числі, при його пересилці чи інших обставинах.

Посилання заявника на те, що такі документи були відсутні при матеріалах кредитної справи ОСОБА_2, яку йому передав банк як сторона, укладеного між ними договору відступлення суд не бере до уваги, з огляду на те, що відповідно до норм Цивільного кодексу України при укладенні договору сторони повинні досягнути згоди щодо істотних умов договору. Істотними умовами є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Наявність боргу за кредитним договором, його сума, а також звернення судового рішення до виконання та стадія виконання судового рішення, на переконання суду є істотними умовами договору відступлення права вимоги до боржника, так як, власне вони визначають предмет такого договору. А тому, укладаючи договір відступлення заявник повинен був перевірити вказані обставини, що в подальшому впливали на його права вимоги за кредитним договором.

Окрім того, суду не було надано також й копії самого договору відступлення прав вимоги та додатків до нього, з чого можливо було б встановити чи ОСОБА_1 придбав у банку право вимоги саме до ОСОБА_2 та саме за судовим рішенням у справі №2-121/2011.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для видачі дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його предявлення до виконання, так як суду не доведено доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчого документу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 433 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Чернівецький районний відділ державної виконавчої служб Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку предявлення листа до виконання.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН