Справа № 157/1158/18 Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С.
Провадження № 22-ц/802/143/19 Категорія: 26 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання - Лимаря Р.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 26 жовтня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (кредитний договір), що підтверджується підписом у заяві.

Позивач вказував, що він свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Проте, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 08 липня 2018 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 40 296,95 грн, яка складається із: тіла кредиту - 16 711,13 грн, нарахованих відсотків за користування кредитом - 17 218,07 грн, нарахованої пені - 13 972,66 грн, штрафу відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 895,09 грн.

Ураховуючи наведене, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 40 296,95 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 листопада 2018 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 26 жовтня 2011 року в розмірі 40 296,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 1762 грн судового збору.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову банку з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки він заяву на отримання кредиту не подавав та не підписував, як і не ставив свого підпису на заяві про ознайомлення з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку». Відповідач вказує, що кредитну картку банк йому нав'язав, однак він змушений був її отримати, тому що в іншому разі йому було б відмовлено у відкритті рахунку.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що відповідно до статей 526, 530, 1054, 1071 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору, тому, встановивши, що зобов'язання за кредитним договором не виконано, суд стягнув заборгованість з позичальника.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно із статтею 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір шляхом підписання заяви, яка разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7-23). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві на отримання кредиту зазначено, що ОСОБА_1 з нею ознайомився та згідний, що вона разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг та своїм підписом відповідач підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування.

Банк свої зобов'язання виконав у повному об'ємі, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором у якому містяться відомості про використання ОСОБА_1 коштів на картковому рахунку (а.с.5-6), проте відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, порушив строки погашення кредиту та відсотків за його користування, що підтверджується згаданим розрахунком заборгованості.

Частиною другою статті 1071 ЦК України визначено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до пункту 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які є частиною договору про надання банківських послуг, клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку за даним договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Банк списує кошти у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунка клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і купує/продає іноземну валюту на Міжбанківському валютному ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунка клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером.

Отже, згідно умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг позивач має право та уповноважений відповідачем без розпорядження останнього списувати з його кредитного рахунка кошти за усіма укладеними відповідачем з третіми особами договорами, в тому числі, в іноземній валюті.

Суд першої інстанції, виходячи з пояснень відповідача, вважав встановленим, що ОСОБА_1 з метою бронювання номера в одному з готелів у Республіці Хорватія за допомогою системи інтернет-бронювання житла «Букінгком» вступив у договірні відносини з готелем «Віла Стайп». Надавши реквізити своєї платіжної картки, відповідач прийняв та погодився на умови готелю по договору про надання послуг. Наведене підтверджується наданим відповідачем зображенням скріншоту з інтернет-сайту «Букінгком» (а.с.50). З огляду на це, місцевий суд дійшов висновку, що між відповідачем і готелем «Віла Стайп» було укладено договір про надання послуг у зв'язку з чим у дію вступив згаданий вище пункт 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, за яким банк зобов'язаний був здійснювати фінансові операції за договором відповідача.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 скасував бронювання номеру в готелі за 7 днів до дня заселення, порушивши при цьому десятиденний строк встановлений для вчинення такої дії, за умови дотримання якого штрафні санкції не застосовуються, суд вважав, що списання банком коштів з рахунку відповідача на вимогу готелю «Віла Стайп» за договором про надання послуг є правомірним та відповідає його умовам.

З врахуванням наведеного місцевий суд дійшов висновку, що у зв'язку із правомірним списанням банком грошових коштів з картрахунку відповідача у нього станом на 08 липня 2018 року виникла заборгованість 40 296,95 грн, яка підлягає стягненню на користь банку.

Однак, місцевий суд дійшовши до такого висновку, не звернув уваги на те, що банком, в порушення частини першої статті 81 ЦПК України на підтвердження укладення договору про надання послуг між відповідачем та готелем, будь-яких доказів надано не було, а надане позивачем зображення скріншоту з інтернет-сайту «Букінгком» не є підтвердженням існування між ОСОБА_1 та готелем договірних відносин, що у розглядуваному випадку виключає дію пункту 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та свідчить про неправомірність дій банку щодо списання грошових коштів з картрахунку відповідача.

З наданого позивачем листа від 16 березня 2018 року вбачається, що банк для повернення оскаржуваних переказів звертався до міжнародної платіжної системи і за результатами оскарження остання відмовила у поверненні грошових коштів, які були сплачені по згаданим транзакціям (а.с.54-55). Фінансові претензії щодо повернення грошових коштів було програно, а тому у банку відсутні правові підстави для повернення списаних грошових коштів на користь готелю, оскільки таке списання було правомірне.

Проте, даний лист не є доказом укладення між відповідачем та готелем договору про надання послуг, який міг бути підставою для списання згаданих коштів з картрахунку відповідача, а тому таке списання у розглядуваному випадку є неправомірним і суперечить умовам договору про надання банківських послуг (кредитного договору), укладеного між сторонами даного спору.

Наведені судом першої інстанції і покладені ним в основу оскаржуваного рішення суду пояснення відповідача не можуть служити доказом існування між ним і готелем договірних відносин, оскільки такими допустимими доказами, які би розкривали зміст цих відносин, міг би бути сам текст договору про надання послуг, що має укладатися в письмовій формі (статті 208. 901 ЦК України), або інші письмові докази, які би підтверджували факт укладення відповідного договору і його умови.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема скріншотів з кредитного рахунку відповідача, 31 липня 2017 року перша операція по списанню коштів з кредитного рахунку відповідача в сумі 18 800 грн була скасована, кошти повернуто відповідачу, проте вже 03 серпня 2017 року ці кошти знову були списані, які на рахунок відповідача повернуті не були, що вказує на наявність на той час у самого банку сумнівів щодо правомірності списання коштів з рахунку в зазначеному розмірі.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів укладення між відповідачем ОСОБА_1 та готелем «Віла Стайп» договору про надання послуг, що у відповідності до пункту 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку могло б бути підставою для списання банком коштів з картрахунка за іншими договорами відповідача у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка, тому колегія суддів дійшла висновку, що у заявленому позові АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за безпідставністю.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване в даній справі рішення про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову банку з наведених підстав.

Апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача про те, що він не укладав картковий кредитний договір, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи підписаною ним анкетою (а.с.6) та розрахунком заборгованості, з яких вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитну картку 26 жовтня 2011 року і користувався нею до січня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у даній справі ухвалюється нове рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», тому у відповідності до наведених положень ЦПК України з банку на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає до стягнення сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 2 643 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 листопада 2018 року в даній скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: