__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/4989/2012
Провадження № 6/520/156/19
УХВАЛА

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

18.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси:

головуючий суддя Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1, за участю боржника ОСОБА_2, стягувача Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Банк» про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 року приватний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянки України - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Одеса, вул. Ільфа та ПетроваАДРЕСА_1, закордонні паспорти серія ЕХ №285858 від 29.07.2013 року, орган видачі 5109 та серія FT №715977 від 23.01.2014 року, орган видачі 5101, за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.08.2012 року по справі №1512/4989/2012.

В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, тому виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Так, відповідно ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/4989/2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2015 року позов Публічного акціонерного товариства Дельта Банк було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк», р/р 0068, МФО 380236, ІДН код за ) заборгованість по кредитному договору від 25.07.2008 року № 506-0131017/ФКБ-08 в сумі 238450,90 гривень (двісті тридцять вісім тисяч чотириста пятдесят гривень девяносто копійок). Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк», р/р НОМЕР_2, МФО 380236, ІДН код за ) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2384,51 гривень. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5 витрати у розмірі 2930 грн. 40 коп., понесені ОСОБА_5 для проведення експертного дослідження у справі, сплачені відповідно до рахунку №4957/від 26.11.2014 року.

30.10.2015 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи №1512/4989/2012 щодо примусового виконання рішення суду в частині боржника ОСОБА_2.

Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем 06 грудня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57865066. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного боржнику, шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

06.12.2018 року з метою повного та фактичного виконання рішення Київського районного суду м. Одеси, виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ВП №57865066, на підставі якої було накладено арешт на все майно, що підлягає державній реєстрації та належить боржнику на праві власності.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України отриманих Виконавцем від 06.12.2018 року за №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 інформація стосовно місця роботи та отримання пенсії боржником відсутня.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.12.2018 року за № 148668178 за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме звернути стягнення на нього не представляєтеся можливим оскільки майно перебуває в заставі, ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 11.12.2018 року за № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6, інформація стосовно відкритих номерів рахунків в банківських установах та про джерела отримання доходів за боржником відсутня.

27.12.2018 року приватним виконавцем був здійснений вихід з метою перевірки майнового стану та проведенням опису та арешту майна боржника за вказаною адресою у виконавчому документі, а саме м. Одеса, вул. Ільфа та ПетроваАДРЕСА_1. За вказаною двері відчинила жінка, яка вказала, що дану квартиру вона придбала с чоловіком п'ять років назад у матері боржниці, а сама боржниця не виписалась з квартири. Отже, провести перевірку майнового стану боржника не виявилось можливим, про що складено відповідний акт приватного виконавця від 25.09.2018 року.

Згідно з довідками реєструючих установ, отриманих приватним виконавцем, будь-якого іншого майна зареєстрованого за Боржником (великовантажної, сільськогосподарської техніка, плавзасобів та ін.) та на яке можливо звернути стягнення, не зареєстровано.

Таким чином, місце фактичного перебування боржника ОСОБА_2 встановити не вдалось. Вимоги виконавчого документу Боржником в самостійному порядку виконано не було

В ході проведення виконавчих дій виконавцем отримано відповідь з Державної прикордонної служби України від 28.12.2018 року за номером 0.184-52494/0/15-18, за боржником встановлене, що Боржник регулярно перетинає державний кордон України. Також було встановлено, що ОСОБА_2 має два закордонних паспорта серія ЕХ №285858 від 29.07.2013 року, орган видачі 5109 та серія FT №715977 від 23.01.2014 року, орган видачі 5101, відповідно з відповіді Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 15.01.2019 року № 5100.4.3-/571/51.2.-19.

Таким чином судом встановлено, що приватним виконавцем були вчинені дії передбачені чинним законодавством з метою повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та останнім направлялась боржнику вимога, яка була проігнорована боржником.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, приватний виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду: накладено арешт на майно боржника, здійснюється перевірка майнового стану боржника, проте, вимоги державного виконавця щодо термінового виконання проігноровані, сума боргу залишається несплаченою.

Вимоги за виконавчими листами Київського районного суду м. Одеси № 1512/4989/2012 від 30.08.2012 року, боржником не виконано.

Утім будь-яких дій на погашення заборгованості боржник не здійснював.

Незважаючи на те, що рішення Київського районного суду м. Одеси про стягнення боргу було ухвалено ще в вересні 2015 року, станом на лютий 2019 року, боржник будь-яких коштів на погашення боргу не перерахувала, та апеляційної скарги не подавала.

Таким чином суд вважає, що таке тривале невиконання рішення суду, при наявності можливості здійснювати погашення заборгованості, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судових рішень.

Будучи обізнаним про заборгованість в такому розмірі, боржник не з'являється на виклики до державного виконавця для дачі пояснень. Не сприяє, та не вживає заходів направлених на виконання рішень судів (відчуження майна з метою сплати боргу, відрахування певної частини доходу від здійснення діяльності тощо).

Як вбачається, невиконання боржником рішення суду не зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Тобто обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, боржником не подано доказів того, що з часу відкриття виконавчого провадження ним вживаються дії, об'єктивно спрямовані на погашення боргу перед стягувачем, та які б були спів мірні борговим зобов'язанням.

Згідно з приписами частини 3 статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1, за участю боржника ОСОБА_2, стягувача Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Банк» про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянки України - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Одеса, вул. Ільфа та ПетроваАДРЕСА_1, закордонні паспорти серія ЕХ №285858 від 29.07.2013 року, орган видачі 5109 та серія FT №715977 від 23.01.2014 року, орган видачі 5101, за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.08.2012 року по справі №1512/4989/2012.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.