Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1972/18
Провадження № 2/280/397/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі

головуючого-судді Пасічного Т.З.,

при секретарі Сьомак Л.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є наймачем квартири №1 буд.№21-а, що по вул.Перемоги в м.Коростишів. Разом з нею зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, однак в ньому фактично не проживає з 2008 року, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування житлом. Тому позивач просить у судовому порядку визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користивання житлом.

Ухвалою судді від 04.01.2019 року у справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача до суду відзив на позов не надходив, копія ухвали про відкриття провадження разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцем проживання останнього, відомості про яке надано позивачем по справі.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався.

Згідно з ч.1 ст.178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1, що підтверджується ордером № 3 на жиле приміщення від 29.12.1979р. та копією архівного витягу рішення від 05.08.1987 року № 272, виданим виконавчим комітетом Коростишівської міської ради народних депутатів та технічним паспортом на квартиру (а.с.9-13).

Згідно копії довідки КП Коростишівська комунальна служба № 1509 від 28.09.2017р. у вказаній квартирі зареєстрована позивач ОСОБА_1, її діти, онуки та колишній чоловік позивача ОСОБА_2 (а.с.14).

Як вбачається з актів депутата Коростишівської міської ради № 366 від 27.02.2017р., № 661 від 07.04.2017 року, №1561 від 26.09.2017 ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично не проживає у квартирі з 2008 року (а.с.15-17).

Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому (п.9 Постанови).

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є наймачем квартири №1 буд.№21-а, що по вул.Перемоги в м.Коростишів, а зареєстрований у цій квартирі відповідач ОСОБА_2 в ній не проживає більше шести місяців, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.141, 258-259, 268, 272, 274 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 10 вулиця Перемоги, 21-а, міста Коростишів, Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, - 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.З.Пасічний