ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №576/5/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/364/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собина О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Солошенко Л.Є.,

представника відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 - адвоката Міхно Г.В.,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Сумській області - Мачули А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Солошенко Людмили Євгенівни

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2018 року в складі судді Колодяжного А.О., ухваленого в м. Глухові, повний текст якого складений 12 листопада 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Глухівської міської ради, ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_8, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмила Юріївна, про визнання недійсним договорів оренди земельної ділянки, купівлі-продажу будинку, скасування рішень, державної реєстрації і кадастрового номеру земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

06 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Глухівської міської ради та ОСОБА_3, вимоги якого неодноразово збільшував та просив визнати протиправним та скасувати п.2.12 рішення Глухівської міської ради № 368 від 25 квітня 2012 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель на умовах оренди; визнати протиправним та скасувати п. 32, п. 32.1 та п.32.2 рішення Глухівської міської ради № 400 від 22 червня 2012 року, яким затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою, передано в оренду на 49 років земельну ділянку площею 636 кв.м в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, зобов'язано укласти договір оренди; скасувати державну реєстрацію та кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_1 та зобов'язати державного реєстратора внести запис у поземельну книгу про скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,0636 га, розташованої в АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та Глухівською міською радою 03 липня 2012 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 13 липня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 03 березня 2012 року він видав ОСОБА_4 довіреність на право розпорядження своїм будинком, а 13 липня 2012 року скасував її. Однак, у день скасування довіреності ОСОБА_4 продав жилий будинок своїй сестрі ОСОБА_3, тобто вчинив правочин без необхідного обсягу цивільної дієздатності. Крім того, заявник вказав, що ніколи не звертався до міської ради з приводу укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, а в самому договорі оренди від 03 липня 2012 року міститься не його підпис. Відтак, при укладенні спірного договору купівлі-продажу будинку в ньому не зазначені його істотні умови - розмір та кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований будинок. До того ж, позивач ніколи не звертався до міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, не мав наміру отримати цю земельну ділянку в оренду, а технічна документація на землю була виготовлена з порушенням порядку її оформлення.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 з вказаним рішенням суду не погодився і через свого представника адвоката Солошенко Л.Є. оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги заявник апеляційної скарги обґрунтовує тим, що перед безпосереднім вчиненням оспорюваного правочину нотаріус о 17 год. 02 хв. перевірила дійсність повноважень ОСОБА_4 за довіреністю, яка у той момент була ще чинною, проте реєстраційний запис в Державному реєстрі правочинів нотаріус здійснила о 18 год. 25 хв., тобто після того як о 17 год. 44 хв. дія довіреності була припинена. Отже, на думку заявника апеляційної скарги, у момент посвідчення спірного договору та у момент внесення відомостей про державну реєстрацію правочину нотаріус не перевірила чинність довіреності. Таким чином, в момент вчинення спірного договору купівлі-продажу житлового будинку у продавця не було необхідних для цього повноважень, оскільки довіреність була скасована, а відтак було відсутнє вільне волевиявлення власника будинку на його продаж та на реальне настання відповідних правових наслідків.

Крім того, на думку заявника апеляційної скарги, оскільки спірний договір оренди земельної ділянки від 03 липня 2012 року ОСОБА_1 не підписувався, що також було підтверджено судовою почеркознавчою експертизою, тому цей договір також слід визнати недійсним. До того ж, при виготовленні технічної документації, жодних заяв і документів ОСОБА_1 також не підписував, а відповідні підписи від імені позивача, які містяться в цих документах, підроблені. Отже, рішення міської ради, якими було надано дозвіл на розробку технічної документації, а згодом її затверджено, також слід скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Сумській області просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення. При цьому вказує, що земельна ділянка під спірним житловим будинком була зареєстрована 25 червня 2012 року, а зміна її власника не є підставою для скасування кадастрового номера, а тим більше скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Солошенко Л.Є. про скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 13 серпня 2001 року набув у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 8).

Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок, перебуває у комунальній власності Глухівської міської ради Сумської області та до 25 червня 2012 року, тобто до дня реєстрації в Державному земельному кадастрі та присвоєння кадастрового номеру, ця ділянка не була об'єктом цивільних прав.

03 березня 2012 року ОСОБА_1 нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_4, зокрема, зняти заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, переданого за договором іпотеки, а також продати житловий будинок з надвірними будівлями та відповідною земельною ділянкою за вказаною адресою. ОСОБА_4 були надані повноваження укласти відповідний правочин з правом визначати умови договору, ціну продажу, місце, дату і час оформлення договору. Крім того, представник отримав право представляти інтереси довірителя в підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності з усіх питань, що стосуються оформлення та одержання документів, необхідних для продажу нерухомого майна, тому числі і земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок (т. 1 а.с. 9).

Того ж дня, тобто 03 березня 2012 року дружина позивача - ОСОБА_10 надала нотаріально посвідчену письмову згоду на продаж належного її чоловіку - ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою (т. 1 а.с. 66).

20 квітня 2012 року ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності звернувся від імені ОСОБА_1 до Глухівського міського голови із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 9 (т. 1 а.с. 87).

Пунктом 2.12 рішення Глухівської міської ради № 368 від 25 квітня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на вказану вище земельну ділянку.

Пунктами 32, 32.1 та 32.2 рішення Глухівської міської ради № 400 від 22 червня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 у АДРЕСА_1; передано ОСОБА_1 в оренду на 49 років вказані земельні ділянки площею 636 кв.м; зобов'язано ОСОБА_1 укласти договір оренди (т. 1 а.с. 70).

25 червня 2012 року земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано у Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_103 липня 2012 року між Глухівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 636 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_1 9 строком на 49 років (т. 1 а.с. 80-86).

Водночас, як вбачається з висновку судової почеркознавчої експертизи № 113 від 15 квітня 2014 року підпис від імені ОСОБА_1 у вказаному вище договорі оренди земельної ділянки від 03 липня 2012 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (т. 1 а.с. 161-163).

12 липня 2012 року Глухівська районна державна нотаріальна контора отримала від ОСОБА_1 заяву про скасування виданої ним довіреності на ім'я ОСОБА_4 від 03 березня 2012 року, проте, з підстав передбачених ч. 2 ст. 45 Закону України «Про нотаріат», в задоволенні його заяви було відмовлено і було роз'яснено його право особисто звернутися до нотаріальної контори з відповідними документами для скасування довіреності.

13 липня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці загальною площею 0,0636 га по АДРЕСА_1, укладеного між продавцем ОСОБА_1 в особі ОСОБА_4, що діяв на підставі довіреності від 03 березня 2012 року № 444, та покупцем ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 192-193).

Перевірку на предмет дійсності виданої 03 березня 2012 року ОСОБА_1 довіреності № 444 на користь ОСОБА_4 приватний нотаріус Мокренко Л.Ю. здійснила 13 липня 2012 року о 17 год. 02 хв., сформувавши відповідний Витяг з Єдиного реєстру довіреностей, з якого вбачається, що довіреність на той час була чинною (т. 1 а.с. 16).

На підставі поданої ОСОБА_1 заяви нотаріус Глухівської міської державної нотаріальної контори Сіманенко Т.П. 13 липня 2012 року о 17 год. 44 хв. зареєструвала припинення дії довіреності від 03 березня 2012 року № 444 (т. 1 а.с. 15).

Реєстрацію договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці загальною площею 0,0636 га по АДРЕСА_1, укладеного між продавцем ОСОБА_1 в особі ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 у Державному реєстрі правочинів приватний нотаріус Мокренко Л.Ю. здійснила 13 липня 2012 року о 18 год. 25 хв. (т. 1 а.с. 17).

З матеріалів справи також вбачається, що 02 жовтня 2014 року ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності від 26 листопада 2013 року № 3206, продав ОСОБА_8 житловий будинок з надвірними будівлями на земельній ділянці загальною площею 0,0636 га по АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 141-142, 156-157).

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 на підставі укладеного з Глухівською міською радою договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 31 січня 2014 року, орендована ОСОБА_3 строком на 49 років (т. 2 а.с. 158-160).

Крім того, місцевим судом встановлено, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 було стягнуто 333594 грн боргу за договором позики від 29 січня 2012 року. Даним рішенням суду встановлено, що 29 січня 2012 року ОСОБА_1 взяв в боргу у ОСОБА_4 58000 доларів США до 01 квітня 2012 року і не повернув кошти, тобто борг складав 463594 грн. (по курсу 7,993 грн за 1 долар США). Оскільки 130000 грн. ОСОБА_4 отримав від продажу належного ОСОБА_1 житлового будинку, тому суд стягнув з боржника на користь позивача залишок боргу в сумі 333594 грн. (т. 1 а.с. 67-69).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивач не повідомив свого представника про скасування довіреності, як того вимагає ч. 2 ст. 249 ЦК України, тому факт припинення дії довіреності у день укладення представником спірного договору купівлі-продажу 13 липня 2012 року не впливає на законність спірної угоди. Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги наявність між позивачем та ОСОБА_4 боргових зобов'язань, у рахунок яких був проданий житловий будинок. Також суд вважав, що відсутність власноручного підпису позивача в договорі оренди земельної ділянки від 03 липня 2012 року не свідчить про істотне порушення прав ОСОБА_1, оскільки від його імені діяв представник ОСОБА_4, який мав повноваження на продаж будинку і оформлення документів на земельну ділянку, у тому числі на звернення до міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації земельної ділянки на умовах оренди, тобто не свідчить про відсутність волі позивача на укладення договору оренди.

Судом також зазначено, що позивач не був власником спірної земельної ділянки, яка перебувала і перебуває у комунальній власності, а допущені порушення у процедурі присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру не впливають на права чи інтереси позивача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись на підставі довіреності. Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) безпосередньо третій особі.

Відповідно до п.п. 1.1,1.2,2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя. У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику.

Згідно з п. 6 вказаного Порядку особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Якщо особа, яка видала довіреність, подасть примірник довіреності, що є у неї, напис про скасування довіреності або передоручення робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою додається до примірника, що зберігається у справах нотаріуса, в державному нотаріальному архіві.

Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.

Відповідно до п. 7 Порядку посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2006 року за № 1378/13252.

Як зазначалось вище, видана ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4 довіреність від 03 березня 2012 року припинила свою дію 13 липня 2012 року шляхом внесення нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сіманенко Т.П. до Єдиного реєстру довіреностей відповідного запису о 17 год. 44 хв. (т. 1 а.с. 15). Таким чином, факт припинення дії довіреності відображений у Єдиному реєстрі довіреностей, що надає йому ознак публічності.

Проте, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_4 чи будь-яких інших осіб про своє рішення припинити дію довіреності, як це передбачено ч. 2 ст. 249 ЦК України, матеріали справи не містять, а відтак представник у момент вчинення правочину діяв у межах повноважень, наданих довіреністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 249 ЦК України права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, факт реєстрації припинення дії довіреності у незначний проміжок часу в день укладення та нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу правового значення не має, оскільки ОСОБА_4 про припинення довіреності повідомлений не був і проти цього не заперечували ні позивач у справі ні його представник.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно невиконання приватним нотаріусом Мокренко Л.Ю. обов'язку щодо здійснення перевірки повноважень представника перед внесенням реєстраційного запису про вчинений правочин у Державний реєстр правочинів є безпідставними, оскільки така перевірка була здійснена 13 липня 2012 року о 17 год. 02 хв. (т. 1 а.с. 16). При цьому, для нотаріусів чинним законодавством не визначена тривалість дій у часі від моменту перевірки повноважень представника до внесення відповідних записів про реєстрацію вчиненого правочину у державний реєстр.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання договору купівлі-продажу недійсним, суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

В момент підписання договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 липня 2012 року особи, які його підписали мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин був вчинений у формі, встановленій законом, посвідчений нотаріально та зареєстрований у встановленому порядку. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому ОСОБА_4 діяв від імені продавця ОСОБА_1, як його представника за довіреністю.

Позивачем не доведено, що зміст договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 липня 2012 року суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Суд першої інстанції врахував положення статей 203, 215 ЦК України, встановлені у справі обставини, підстави звернення ОСОБА_1 з позовом та, встановивши відсутність обставин, які б свідчили про те, що укладення оспорюваного правочину не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За встановлених у справі обставин та з урахуванням зібраних у ній доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 липня 2012 року.

З висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у решті вимог колегія суддів також погоджується.

Зокрема, як вірно вказав суд першої інстанції, що також підтверджується матеріалами справи, позивач не є і не був власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок. Крім того, до 25 червня 2012 року земельна ділянка загальною площею 0,0636 га по АДРЕСА_1 не була об'єктом цивільних прав, тобто її використання позивачем не було узгоджено із власником земельної ділянки, яким була і залишається Глухівська міська рада Сумської області.

При цьому, зміна власників чи користувачів земельної ділянки, зміна будь-яких відомостей про земельну ділянку не є підставою для скасування кадастрового номера.

Підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачених ч.10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 колегія суддів також не вбачає.

До того ж, як вірно вказав суд першої інстанції укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки передувало і було необхідним лише з однією метою - для подальшого укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований на земельній ділянці. Для цього позивач ОСОБА_1 надав ОСОБА_4 відповідні повноваження згідно з довіреністю від 03 березня 2012 року, а саме: замовляти та отримувати висновки про експертну грошову оцінку, довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідку про наявність або відсутність обтяжень стосовно цієї земельної ділянки, а також витяг з державного реєстру земель (витяг з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру). Для виконання наданих довіреністю повноважень ОСОБА_4 було надано право від імені ОСОБА_1, зокрема, підписувати документи, заяви, договори купівлі-продажу нежитлового будинку та земельної ділянки.

З огляду на надане позивачем відповідачу право підписуватись замість нього, встановлений судом першої інстанції факт того, що спірний договір оренди земельної ділянки містить підпис іншої особи, ніж позивача ОСОБА_1, у даній справі вирішального значення не має та не є достатньою обставиною для визнання оспорюваного правочину оренди земельної ділянки недійсним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Солошенко Людмили Євгенівни залишити без задоволення, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18 лютого 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Т. А. Левченко