ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 643/3441/16-ц

провадження № 22-ц/818/529/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року в складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача на його користь 3 % річних від простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції від простроченої заборгованості за Договором позики в загальному розмірі 103 021 грн. 11 коп. та 1 030 грн. 21 коп. - судового збору.

Позов мотивовано тим, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2012 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто суму боргу за Договором позики в розмірі 314 553 грн. 11 коп. та 3 145 грн. 52 коп. - судового збору.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 3 % річних від простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції від простроченої заборгованості за Договором позики в загальному розмірі 156 756 грн. 50 коп. та 1 567 грн. 57 коп. - судового збору.

В провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області знаходяться виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на його користь: заборгованості в розмірі 314 553 грн. 11 коп. та 3 145 грн. 52 коп. - судового збору, відкриті на підставі виконавчих листів, виданих 26 березня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова; заборгованості в розмірі 156 756 грн. 50 коп. та 1 567 грн. 57 коп. - судового збору, відкриті на підставі виконавчих листів, виданих 01 жовтня 2015 року Московським районним судом м. Харкова.

Оскільки ОСОБА_2 не виконує заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2012 року та рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 3 % річних від простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за Договором позики від 23 грудня 2011 року в розмірі 103 021 грн. 21 коп. та 1 030 грн. - судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заборгованість за виконавчими документами не сплачена, тому є наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 13 грудня 2016 року залишено без задоволення.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не з'явився у судове засідання суду першої інстанції, не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що не був обізнаний про час та місце розгляду вказаної справи. Розрахунки, наведені позивачем, з якими погодився суд першої інстанції, містять арифметичні помилки, тому не можуть бути визнані обґрунтованими.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами справи на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням.

Згідно із частиною 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач мав грошове зобов'язання перед позивачем, що підтверджується заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2012 року.

У випадку наявності судового рішення про стягнення коштів, яке не виконується боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України за весь період невиконання такого судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами виникло грошове зобов'язання у зв'язку з невиконанням рішення суду про стягнення грошових коштів, невиконання такого зобов'язання зумовлює застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України.

У даному випадку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та 3 % річних від простроченої суми.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з визначеною судом першої інстанції сумою 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з таких підстав.

Здійснюючи розрахунки, з якими погодився суд першої інстанції, позивач до заборгованості по тілу боргу додав 3 % річних, інфляційні втрати та судовий збір, стягнуті з ОСОБА_2 рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року.

Інфляційні втрати та 3 % річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, тому їх нарахування проводиться лише на суму боргу.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Таким чином, 3 % річних у вказаній справі становить 8 660 грн. 98 коп., виходячи з такого розрахунку: 314 553 грн. 11 коп. * 3 % *335 / 365.

Сума інфляції розраховується за формулою: (сума боргу х % інфляції) = сума боргу разом з інфляцією - борг = інфляційне збільшення.

Таким чином, інфляційні втрати у вказаній справі становлять 68 572 грн. 58 коп., виходячи з такого розрахунку:

- квітень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 114 % - 314 553 грн. 11 коп. = 44 037 грн. 44 коп.;

- травень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 102, 2 % - 314 553 грн. 11 коп. = 6 920 грн. 17 коп.;

- червень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 100,4 % - 314 553 грн. 11 коп. = 1 258 грн. 21 коп.;

- липень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 99,0 % - 314 553 грн. 11 коп. = 0 грн.;

- серпень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 99,2 % - 314 553 грн. 11 коп. = 0 грн.;

- вересень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 102,3 % -314 553 грн. 11 коп. = 7 234 грн. 72 коп.;

- жовтень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. *98,7 % - 314 553 грн. 11 коп. = 0 грн.;

- листопад 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 102,0 % - 314 553 грн. 11 коп. = 6 291 грн. 06 коп.;

- грудень 2015 року = 314 553 грн. 11 коп. * 100,7 % - 314 553 грн. 11 коп. = 2 201 грн. 87 коп.;

- січень 2016 року = 314 553 грн. 11 коп. * 100,2 % - 314 553 грн. 11 коп. = 629 грн. 11 коп.

- 44 037 грн. 44 коп. + 6 920 грн. 17 коп. + 1 258 грн. 21 коп. + 7 234 грн. 72 коп. + 6 291 грн. 06 коп. + 2 201 грн. 87 коп. + 629 грн. 11 коп. = 68 572 грн. 58 коп.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції сплатив судовий збір в розмірі 1 031 грн., що документально підтверджено платіжним дорученням (квитанцією) № 0.0.526836059.1 від 25 березня 2016 року (а. с. 1 Т. 1).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 1 545 грн. 32 коп., що документально підтверджено платіжним дорученням (квитанцією) № 0.0..1 від 23 листопада 2018 року (а. с. 57 Т. 2).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі (103 021 грн. 11 коп. - заявлені позивачем вимоги : 77 233 грн. 56 коп. - задоволені позовні вимоги = 1,33 частина задоволених вимог; 1 031 грн. : 1,33 = 775 грн. 18 коп.).

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 209 грн. 79 коп. (103 021 грн. 11 коп. - заявлені позивачем вимоги : 25 787 грн. 55 коп. - вимоги, у задоволенні яких позивачеві відмовлено = 3,99 частина вимог, в задоволенні яких відмовлено; 1 545 грн. 32 коп. : 3,99 = 387 грн. 29 коп.).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина 10 статті 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 387 грн. 89 коп. (775 грн. 18 коп. - 387 грн. 29 коп. = 387 грн. 89 коп.).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8 660 грн. 98 коп. (вісім тисяч шістсот шістдесят грн. 98 коп.) та суму інфляційних втрат в розмірі 68 572 грн. 58 коп. (шістдесят вісім тисяч п'ятсот сімдесят дві грн. 58 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 387 грн. 89 коп. (триста вісімдесят сім грн. 89 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова