КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/361/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Рубан С.М.,

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Яценко Н.О., -

встановила:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 65 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 липня 2017 року між сторонами укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якої ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти в розмірі 65 000 грн 00 коп., та зобов'язався їх повернути у строк до 05 серпня 2017 року.

У зазначений строк відповідач кошти не повернув.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення позики на підставі розписки, суд першої інстанції виходив із того, що вказана розписка є підтвердженням отримання відповідачем від позивача авансу на придбання у майбутньому нерухомого майна, а тому відсутні підстави для стягнення отриманих коштів.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2017 року ОСОБА_2 складено розписку, згідно якої останній взяв у борг в ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 65 000 грн 00 коп., які зобов'язався повернути 05 серпня 2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 належним чином не виконав умов договору та не повернув борг.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Вбачається, що розписка від 05 липня 2017 року містить усі вищевказані реквізити, що дає підстави стверджувати про наявність підстав для стягнення коштів за вказаною розпискою.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Доводи відповідача про те, що вказані у розписці кошти були сплачені позивачем як аванс в рахунок майбутнього придбання земельної ділянки та будинку, колегія суддів відхиляє оскільки ні у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 21 вересня 2017 року, ні у договорі купівлі-продажу садового будинку від 21 вересня 2017 року не вказано, що покупцем до укладення договорів були сплачені будь-які кошти в якості авансу.

При цьому, досліджений в судовому засіданні оригінал розписки не містить будь-яких вказівок, що відповідач отримав кошти у позивача як аванс за нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 625 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 65 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 625 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22 січня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.М. Рубан