Дата документу 15.01.2019 Справа № 331/2567/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/2567/17 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/807/142/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 08 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг з розробки дизайну інтер'єру, за умовами якого замовник доручає та зобов'язується прийняти та сплатити результат виконаних робіт, а виконавець приймає на себе зобов'язання згідно з узгодженим технічним завданням розробити дизайн - проект інтер'єру житлового приміщення, загальною площею 120,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Метою укладення договору було отримання замовником результату договору, а саме дизайн-проекту житлового приміщення на матеріальному носії, які можна відтворювати неодноразово.

Вартість робіт встановлена пунктом 4.1. договору та складає 32 000, 00 грн.

08 листопада 2016 року ОСОБА_4 здійснено оплату ФОП ОСОБА_3 в розмірі 15 000, 00 грн.

У зв'язку з тим, що в період з листопада 2016 року по лютий 2017 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 не було узгоджено жодного договору та/або елементу майбутнього результату роботи дизайнера, ОСОБА_4 листом від 15 лютого 2017 року заявив про розірвання договору (відмову від нього) та повернення сплачених ним грошових коштів в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідач у відповіді зазначила про прийняття одноособового самостійного рішення про розірвання договору в порядку, що визначений пунктом 5.5. договору, тобто в іншому ніж зазначено та застосовано ОСОБА_4 ( пункт 5.3 договору). До листа було додано складену виконавцем угоду про розірвання договору, яка датована 27 лютого 2016 року, та акт № 1 виконаних робіт/наданих послуг, в якому наведено перелік етапів з встановленою самостійно ФОП ОСОБА_3 вартістю нібито виконаних нею на користь замовника робіт. В тексті угоди про розірвання договору ФОП ОСОБА_3 без узгодження з позивачами включено положення, які можуть свідчити про застосування нечесної підприємницької практики та діяльності виконавця.

На вказаний лист ОСОБА_4 31 березня 2017 року надана відмова від підписання.

Незважаючи на факт отримання повідомлення про розірвання договору (відмову від нього) та відсутності виконання відповідачем будь-якого зобов'язання по договору, грошові кошти ФОП ОСОБА_3 не повернула.

Позов пред'явлено від імені двох осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, спірний договір було укладено в інтересах сім'ї за рахунок спільних коштів.

На підставі зазначеного просили визнати договір про надання послуг з розробки дизайну інтер'єру від 08 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3, розірваним з 01 березня 2017 року; стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 15 000, 00 грн., сплачених за згодою із ОСОБА_5, як передоплата за договором про надання послуг з розробки дизайну інтер'єру від 08 листопада 2016 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано договір про надання послуг з розробки дизайну інтер'єру від 08 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3, розірваним з 01 березня 2017 року.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 15000,00 грн., сплачених за згодою із ОСОБА_5, як передоплата за договором про надання послуг з розробки дизайну інтер'єру від 08 листопада 2016 року.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ФОП ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірну оцінку судом умов договору, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_4 15000 грн., сплачених за згодою із ОСОБА_5, як передоплата за договором про надання послуг з розробки дизайну інтер'єру від 08 листопада 2016 року, та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з неї 1700 грн.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначили, що відповідачем належним чином умови договору не виконувались.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною другою статті 837 ЦК України передбачено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2016 року між ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) та ОСОБА_4 (Замовник) було укладено договір на надання послуг з розробки дизайну інтер'єра (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1. договору ОСОБА_4 доручив та зобов'язався прийняти та оплатити результат виконаних робіт, а ФОП ОСОБА_3 зобов'язалась по узгодженому технічному завданню розробити дизайн-проект інтер'єра , належного позивачам (в цілому) житлового приміщення загальною площею 120,0 кв.м., розташованого за адресою : АДРЕСА_1

За умовами договору дизайн-проект - комплекс послуг, зазначених у пункті 3.3. договору, по розробці концепції (концептуального рішення) художнього оформлення інтер'єру, до складу якого входить створення ескізу дизайн-проекту та розробка проектної документації.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що виконання дизайн-проекту здійснюється у відповідності із завданням на дизайн-проект - письмово оформленим (Додаток № 1) та затвердженим Замовником завданням по формі, яке є Додатком №2 до договору, яке містить усі вимоги до дизайн-проекту, а також всі необхідні дані та документи для виконання дизайн-проекту. Якщо Замовник не може визначитися зі складом завдання на початку роботи, тоді деякі позиції завдання вирішуються в процесі роботи, зі згоди Замовника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що письмово оформленого та затвердженого Замовником завдання на дизайн-проект інтер'єра, яке ФОП ОСОБА_3 повинна була мати перед початком виконання робіт по розробці дизайн-проекту інтер'єра, підготовлено не було.

Проте, посилаючись на відсутність завдання на дизайн-проект інтер'єра, відповідач одночасно зазначала, що приступила до виконання договору, доказів звернення до позивача з вимогою про надання завдання та неможливість виконання договору ФОП ОСОБА_3 не надано.

Окрім того, згідно умовами договору виконання дизайн-проекту містить комплекс наступних послуг: обмірювання приміщення та надання планувальних рішень; розробка ескізу дизайн-проекту; розробка проектної документації до дизайн-проекту (п. 3.3).

Згідно з пунктом 3.4. договору документація до кожної із вищеперерахованих послуг письмово узгоджується із Замовником.

Виходячи із змісту договору робота Виконавцем проводиться поетапно; кожен етап по його завершенню оформлюється відповідним документом, який повинен бути затверджений Замовником; після затвердження Замовником попереднього етапу виконаних робіт, Виконавець повинен переходити до виконання наступного етапу. Внесення змін та доповнень до проектної документації, здійснюється Виконавцем за додаткову оплату на підставі додаткової угоди до Договору ( п.3.7. Угоди).

Належними та допустимими доказами того, що відповідач якісно та належним чином виконував свою роботу, передбачену спірним договором - є пакет належним чином оформлених документів, затверджених та підписаних позивачем.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ФОП ОСОБА_3 08 листопада 2016 року здійснила виїзд до квартири, де планували мешкати позивачі, і виконала обміри приміщення.

При цьому відповідачем не було надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції передбачені умовами договору поетапно затверджені замовником планувальні рішення, ескіз дизайн-проекту, проектну документацію до дизайн-проекту, які б були належними доказами виконання відповідачем обов'язків за договором.

Оскільки докази на підтвердження узгодження ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 договору та/або елементу майбутнього результату роботи дизайнера в період часу з листопада 2016 року по лютий 2017 року відсутні, судом першої інстанції вірно застосовано положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів та ст. 849 ЦК України, якими встановлено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Посилання ФОП ОСОБА_3 на те, що нею направлялись варіанти планувальних рішень в електронному вигляді на messenger Viber, не може бути прийняті до уваги, оскільки вказаний спосіб не передбачений умовами договору.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність істотних порушень договору з боку ФОП ОСОБА_3, що є підставою для розірвання договору та стягнення з відповідача 15 000 грн., сплачених як передоплата за договором.

Доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 про направлення позивачу закінченої на момент розірвання договору документації дизайн-проекту, вартість роботи за якими оцінює в 13300 грн., є безпідставними з огляду на те, що документація є не затвердженою позивачем, що передбачено умовами договору, а саме п. 3.4.

Крім того, умовами договору не передбачено оплату вартості окремих робіт, а п.п. 4.1.1.-4.1.3 договору визначено інший порядок розрахунку: 50% вартості (сума 15 000, 00 грн.) сплачується Замовником Виконавцю у день підписання договору; після виконання та затвердження Замовником креслень, які зазначені в п. 4.1.2., Замовник сплачує суму в розмірі 30% вартості договору в сумі 10 600, 00 грн.; в день передачі ескізів та пакету креслень в повному обсязі - суму в розмірі 6 400, 00 грн., яка складає 20% вартості договору.

Довід апеляційної скарги про те, що договір не містить строку виконання, не заслуговує на увагу з огляду на положення ч. 2 ст. 846 ЦК України, відповідно до якої якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту, а також з огляду на зміст заперечень, наданих відповідачем, саме в яких ФОП ОСОБА_3 вказує, що зазвичай строк виконання робіт за аналогічним обсягом складає 45-65 робочих днів.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: