КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/3222/19 Головуючий 1 інстанція -Луценко О.М.
Провадження № 22-ц/824/9943/2019 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Таргоній Д.О., Кулікової С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Разом з позовом, представник товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія « Віді- страхування» звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0600га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0656, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208 та належить відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року заяву представника позивача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія « Віді- страхування» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0656, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановити нову, якою відмовити у її задоволені.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено ні доказів, ні обставин, з якими суд першої інстанції пов`язував необхідність вжиття заходів забезпечення позову та відповідні посилання чи обґрунтовані припущення про те, що вжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є реальні загрози не виконання чи утруднення невиконання рішення суду в майбутньому.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, що в результаті дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 19.08.2016 року за участю автомобіля "КІЛ", д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , автомобіля "Fiat", д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Toyota", д/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , було пошкоджено транспортний засіб "Toyota", д/н НОМЕР_4 , який на момент заподіяння шкоди був застрахований у Позивача за договором добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 6849 від 02.04.2016 p., що зумовило виплату Позивачем як страховиком страхового відшкодування на користь свого страхувальника -

ОСОБА_4 у спричиненні ДТП та заподіянні шкоди є ОСОБА_2 , що підтверджується Висновком експерта Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/8-02/1333 від 28.09.2016 року та постановою про закриття кримінального провадження від 06.02.2018 pоку.

Винуватець ДТП - ОСОБА_2 загинув на місці ДТП, його дружина - ОСОБА_1 після його смерті прийняла спадщину по померлому.

Таким чином, враховуючи те, що позивач звертався до спадкоємців ОСОБА_2 з вимогою до спадкоємців через Одинадцяту Київську державну нотаріальну контору, а також те, що шкоду відшкодовано не було, позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду, щодо стягнення боргу в розмірі 101 450,00 гривень.

Колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної заяви суд першої інстанції дійшов вірного висновку про забезпечення заяви, так, як обраний спосіб забезпечення позову відповідає позовним вимогам та є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду й вирішення цивільної справи з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Крім того, колегією суддів достовірно було встановлено, що з усього масиву спадкового майна вимогам співмірності заявлених позовних вимог у розмірі 101 450,00 грн. та вартості спадкового майна відповідає саме земельна ділянка, площею 0,0600 гектарів, кадастровий номер :03:001:0656, а також те, що даний об`єкт нерухомості перебуває у власності лише відповідача та те, що накладення арешту на дану земельну ділянку не обмежує правомочності відповідача щодо володіння та користування нею.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є співмірними з обраними заходами забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, апелянта не наводять жодних аргументів та не додають жодного доказу на підтвердження того, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а також того, що накладення арешту на успадковану земельну ділянку будь-яким чином порушує її права.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо того, що є реальна загроза не виконання чи утруднення невиконання рішення суду першої інстанції в майбутньому.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Д.О. Таргоній

С.В. Кулікова