РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 557/193/18

Провадження № 22-ц/4815/1515/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Пацко Д.В.

Рішення ухвалене в смт. Гоща Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приватбанк" - Крилової О.Л. на заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.03.2012 та судові витрати у справі.

Позов мотивує тим, що між сторонами 21.03.2012 підписано заяву №б/н, згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою процентів за користування кредитом. Зазначає, що відповідачка не виконувала договірних зобов`язань, в зв`язку з чим станом на 31.01.2018 виникла заборгованість в сумі 118706,86 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" Крилова О.Л. вказує на те, що банк не згідний з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

З урахування того, що останній платіж здійснено 28.07.2015, то позовна давність спливає 28.07.2018, а позовну заяву подано до суду 06.03.2018, тобто в межах стоку позовної давності.

Відповідно до підписаної заяви, відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_1 зі строком дії до 10/15. Дана карта була пере випущена на карту № НОМЕР_2 зі строком дії до 11/16.

Зазначають, що враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену постанові від 27.02.2019 справа №743/150/17, провадження №61-8135св18, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), тобто з 30 листопада 2016 року. Банком подано позовну заяву до суду 06.03.2018, тобто в межах строку позовної давності.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задовольнити в повному обсязі.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_1 , вказує на порушення ЦПК України в частині подання доказів, а саме в порушення ст. 367 ЦПК України, позивачем долучено до апеляційної скарги дві довідки, які не були надані до суду першої інстанції, без надання доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції та які суперечать обставинам на які позивач посилався у своєму позові.

В позовній заяві позивач покликався на те, що строк дії картки, яка була видана відповідачці на підставі анкети-заяви від 21.03.2012 10/14, тобто до жовтня 2014 року. Вказані обставини позивачем не заперечувалися та не спростовувались до ухвалення рішення судом першої інстанції. Вважає, що позивач не довів належними доказами ті обставини, що відповідачці були видані платіжні картки з терміном дії більшим ніж до жовтня 2014 року.

Позивачем не були належним чином доведені обставини на які він посилається в апеляційній скарзі, зокрема зміну кредитного ліміту на 4600,00 в той же день, коли кредитний ліміт був встановлений в розмірі 300,00 грн.

Щодо застосування позовної давності, то враховуючи, що останній платіж не кредитну картку згідно наданого розрахунку, було здійснено 10 лютого 2015 року, а позивач звернувся до суду 12 березня 2018 року, судом правомірно було застосовано позовну давність у цьому спору. Доказів про здійснення відповідачем на користь позивача платежу у розмірі 15,00 грн. 28 липня 2015 року, не надано.

Відносно оформлення анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21.03.2012, копію якої долучено до матеріалів справи, то вважає її підробленою, інших документів крім анкети на отримання банківської картки на яку нараховувалась заробітна плата не підписував.

З урахуванням наведеного просять, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Судом установлено, що 12 березня 2018 року, ПАТ КБ "Приватбанк", звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н, де зазначав, що 21.03.2012 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Будь-які дані про тип картки, строк її дії, розміри бажаного кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строку повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачкою анкеті-заяві відсутні.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, пенею та штрафами.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості по неустойці, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.03.2012, банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та Правил про надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256.

Згідно наданих позивачем розрахунків у ОСОБА_1 станом на 31.01.2018 виникла заборгованість, яка становить 118706,86 грн. та складається з : 6865,26 грн - заборгованість за тілом кредиту; 101787,91 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3924,79 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 5628,90 грн - штраф (процентна складова).

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів кредитор та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів та неустойки (пені, штрафів), і саме у зазначених в цих документах розмірах та порядку нарахування, а тому даний позов підставний тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Однак, як слідує з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, останній платіж, який відображений в розрахунку було здійснено 28.07.2015 в сумі 15,00 гривень, передостанній 10.02.2015 в сумі 50,00 грн (а.с.5-9).

Згідно з повідомлення АТ КБ "Приватбанк" від 11.12.2018 наданого на звернення ОСОБА_1 , проведеною перевіркою встановлено, що по картці № НОМЕР_3 операція зарахування коштів від 28.07.2015р. 9:58 в розмірі 15,00 грн здійснена в терміналі самообслуговування TS200159 за адресою : АДРЕСА_1 (відділення ПриватБанку). Нажаль зі спливом строку давності, банк не має можливості надати більш детальну інформацію за операцією від 28.07.2015. (а.с.68).

Із довідки АТ КБ "Приватбанк", долученої до апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_1 було надано кредитні картки № НОМЕР_1 , дата відкриття 21.03.2012, термін дії 10/15 та №612660, дата відкриття 07.11.2013, термін дії 11/16 (а.с.85). Дана довідка подана з порушенням вимог ст. 367 ЦПК України та з неї слідує, що відповідачці в період дії першої картки було відкрито іншу картку, що відповідачкою заперечується та не підтверджено матеріалами справи.

Також, до апеляційної скарги долучено виписки за кредитними картками ОСОБА_1 де наведено рух коштів вже за трьома картками, які нібито перебували у користуванні ОСОБА_1 . Дана виписка також подана лише до суду апеляційної інстанції, тобто в порушення вимог ст. 367 ЦПК України. У виписці за карткою № НОМЕР_1 , відображено операцію зарахування коштів від 28.07.2015 в розмірі 15,00 грн., а саме, що було проведено службову операцію повернення решти на карту 4149* НОМЕР_4 від 27.07.2015, тобто дію було вчиненою не самим відповідачем, та без його відома. Натомість за випискою по картці № НОМЕР_1 останнє зарахування коштів відбулося 10.02.2015 в сумі 50,00 грн, що визнається відповідачкою (а.с.86-95).

ОСОБА_1 в заяві про застосування строку позовної даності та відзиві на апеляційну скаргу заперечувала той факт, що вона здійснювала оплату з погашення заборгованості за кредитним договором після 10 лютого 2015 року.

АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної кредитної заборгованості лише 12 березня 2018 року (а.с.2-4).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Таким чином, слід дійти висновку, що з дня прострочення сплати по кредиту, тобто з 10 лютого 2015 року і до дня звернення позивача до суду, тобто до 12 березня 2018 року, минуло більше трьох років, у зв`язку з чим позовна давність сплила.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачці перевипущено кредитну картку, а останню надано №612660, дата відкриття 07.11.2013, термін дії 11/16 не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих відомостей, що саме ця картка видавалась відповідачці, що вона має відношення до кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок АТ КБ "ПриватБанк".

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приватбанк" - Крилової О.Л. залишити без задоволення.

Заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук