Ухвала

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 761/38543/18

провадження № 61-23176ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в розмірі 60 000 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 25 липня 2018 року ним було помилково перераховано 60 000 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк».

Зазначав, що між сторонами відсутні будь-які зобов`язання, що могли б стати причиною перерахування коштів, а тому вказана грошова сума була отримана відповідачем без достатньої правової підстави та підлягає поверненню.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 60 000 грн.

Додатковим заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року було доповнено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 229,50 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року залишено без змін.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 60 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені скаржником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення безпідставно отриманих коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко