ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №592/6336/18

Номер провадження 22-ц/816/527/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

відповідач - Державне підприємство «Сумське лісове господарство»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Сумське лісове господарство» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2018 року в складі судді Алфьорова А.М., постановлене у м. Суми Сумської області,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, звернулися з позовом до суду, просили зобов'язати ДП «Сумське лісове господарство» вчинити всі необхідні дії по приватизації квартири шляхом передачі у приватну спільну часткову власність позивачам в рівних частках без надання ордеру.

Свої вимоги мотивували тим, що вони зареєстровані та постійно проживають у квартирі АДРЕСА_1, до якої вони заселились разом із своїми батьками - співробітниками ДП «Сумське лісове господарство». З метою реалізації свого права на приватизацію житла, вони звернулися до відповідача з заявою про передачу у приватну власність вказаної квартири, однак їм було відмовлено, у зв'язку з відсутністю у позивачів ордеру.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2018 року позовна заява задоволена. Зобов'язано ДП «Сумське лісове господарство» вчинити всі необхідні дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 шляхом передачі у приватну спільну часткову власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, в рівних частках без надання ордеру на квартиру.

21 грудня 2018 року ДП «Сумське лісове господарство» звернулося з апеляційною скаргою, просило скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що розгляд заяви ОСОБА_1 про приватизацію квартири був здійснений відповідно до чинного законодавства, проте позивачем не були надані всі документи, визначені Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства України від 16 грудня № 396 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404, зокрема відсутні: довідка про склад сім'ї та займані приміщення, копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку), письмова згода всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у квартирі (будинку). Вказує, що позивачами не надано доказів того, що вони є наймачами квартири, а отже у них відсутнє право на приватизацію квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пояснення представника ДП «Сумське лісове господарство» - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10, 12).

Квартира перебуває на балансі ДП «Сумське лісове господарство» (а.с. 26).

ОСОБА_1, ОСОБА_2 своє право на безоплатну приватизацію житла не реалізували (а.с. 13).

04 травня 2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до ДП «Сумське лісове господарство» з заявою про передачу квартири членам його сім'ї у спільну часткову власність (а.с. 16).

Листом №07-40/776 від 14 травня 2018 року ДП «Сумське лісове господарство» повідомило заявника про відмову у задоволенні його заяви з підстав відсутності серед доданих до заяви документів довідки про склад сім'ї та займані приміщення, копії ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку), письмової згоди всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у квартирі (будинку) (а.с. 17).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивоване тим, що позивачі, будучи зареєстрованими, та через постійне і тривале проживання на законних підставах у спірній квартирі, набули право на отримання житла у приватну власність у порядку приватизації без надання ордеру на вселення до цього житла.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 5 вказаного закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм закону, двома обов'язковими умовами для виникнення у мешканців права на приватизацію квартири є - постійне проживання таких осіб у зазначеному житлі та їх особисте звернення до органів приватизації з порушеного питання.

Отже, участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 постійно проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, протягом тривалого часу добросовісно використовують квартиру як єдине житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом пункту 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Положення) передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника.

Пунктом 18 Положення передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

За неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Пункт 19 Положення зазначає, що довідка про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи зокрема листа ДП «Сумське лісове господарство» (а.с. 17), останнє фактично не заперечує право ОСОБА_1 та членів його сім'ї на приватизацію займаної квартири але роз'яснює які необхідно додати документи для реалізації такого права.

Дані обставини підтвердив і представник ДП «Сумське лісове господарство» ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції.

Проте позивачі не виконали роз'яснення відповідача, не додали до заяви довідку про склад сім'ї та займані приміщення, копію ордера про надання жилої площі або копію договору найму жилої площі, письмову згоду всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у квартирі, а звернулися до суду з позовом.

Тобто позивачі не використали всі позасудові способи реалізації свого права на приватизацію квартири, передчасно звернулися до суду з позовом, помилково вважаючи, що відповідач не визнає їх права.

Посилання відповідачів на відсутність у них ордера, так як квартиру отримувала мати ОСОБА_1 у зв'язку з роботою на підприємстві, але на даний час вона виписалася з квартири і проживає окремо, не може бути підставою для задоволення позову.

Відповідач у апеляційній скарзі не заперечував, що спірна квартира належить до державного житлового фонду.

А згідно зі ст. 61 ЖК України користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Статтею 106 ЖК України передбачено зміну договору найму жилого приміщення в наслідок визнання наймачем іншого члена сім'ї, зокрема у випадку втрати попереднім наймачем права на жиле приміщення.

Саме такий договір найму відповідач пропонував надати позивачам, не оспорюючи на протязі тривалого часу в судовому порядку їх право на користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, а тому скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на зміст заявлених вимог, відповідно до приписів п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України колегія суддів визначає, що постанова не підлягає касаційному оскарженню згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сумське лісове господарство» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2018 року в даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Сумське лісове господарство» сплачений судовий збір за апеляційний розгляд з кожного окремо в розмірі 528 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко