Справа №560/1622/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

представника позивача - адвоката Богельського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якої входить житловий будинок в АДРЕСА_1. Оскільки вона є дочкою померлої, то є спадкоємицею першої черги за законом. Крім того, спадкодавцем на її ім'я було складено заповіт. Як спадкоємець першої черги за законом так і за заповітом, вона прийняла спадщину після смерті матері, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляла і свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець є власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на спадкодавця та внести дані про неї, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно, уже неможливо у зв'язку з її смертю.

Представник позивача - адвокат Богельський І.В. в судовому засіданні позов в частині визнання права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 підтримав. Що стосується вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вказаний факт не підлягає встановленю оскільки підтверджується відповідними доказами, а саме довідками, виданими Висоцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, заперечень проти позову не мають. Крім того, у даній заяві вказали, що дійсно ОСОБА_2, в період з квітня місяця 2004 року до дня смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживала разом із нею без реєстраційного обліку в будинку матері та вела з нею спільне господарство.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що складено відповідний актовий запис №41 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 фактично належав житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Висоцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області за №3198 від 24 жовтня 2018 року (а.с.15).

Оскільки на день смерті матері ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_2 проживала разом із нею без реєстраційного обліку в будинку останньої до дня її смерті, що підтверджується довідкою №3074 від 26 вересня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.14), ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину.

Факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_4 підтверджується наявними у матерілах справи копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про шлюб, після реєстрації якого позивачу було присвоєно прізвище "ОСОБА_4" (а.с.11-12).

Крім того встановлено, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт на ім'я позивача, яким належний їй житловий будинок та господарські будівлі, вона заповіла своїй дочка ОСОБА_2 (а.с.10).

Стаття 1223 Цивільного кодексу України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок, збудований в 1936 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_4 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, хоча і не здійснила його державну реєстрацію.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_4 є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2 згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої і набула право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок разои із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та який належав ОСОБА_4, яка помера ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор