Справа № 146/1484/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" січня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Скаковської І.В.

з участю секретаря Сідак Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 умовних кадастрових гектарів землі по ОСОБА_3 сільській раді Томашпільського району Віницької області, як члена СТОВ «Липівка».

Даний позов обґрунтований наступним.

В 1974 році вона була прийнята в члени колгоспу ім. Леніна с. Липівка (після реорганізації СТОВ «Липівка»), де пропрацювала до 1994 року включно.

Позивач ОСОБА_2 вказує, що вона як член колективного сільськогосподарського підприємства мала право на земельну частку (пай) і повинна була бути включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак включена не була.

В зв'язку з вказаним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

18 жовтня 2018 року сільським головою ОСОБА_3 сільської ради Томашпільського району було подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також зазначено, що в ОСОБА_3 сільській раді державного акта на право колективної власності на землю по ОСОБА_3 сільській раді Томашпільського району Вінницької області немає та сільська рада не володіє інформацією чи взагалі розроблявся (виготовлявся) такий документ.

В судовому засіданні позивач та її представник, адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Представник пояснив, що ОСОБА_2 була прийнята в члени колгоспу у 1974 році і пропрацювала до 1994 року, що підтверджується трудовою книжкою. Виключена із членів колгоспу на загальних зборах остання не була. У 1995 році ОСОБА_2 мала 40 робочих вихододнів. Відсутня інформація щодо виключення її із членів корпорації, що підтверджується довідкою архівного відділу районної державної адміністрації Вінницької області. Тому ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай).

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Вінницької області голова сільської ради ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду клопотання, в якому просить справу розглянути без участі відповідача, керуючись наявними в матеріалах справи документами (відзивом).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»(п. 1, 2) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Також, даним Указом визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до преамбули Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток власникам земельних часток (паїв)" цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядку обміну цими земельними ділянками.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п. 17 розділу Х "Перехідних положень "Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

Судом встановлено, що з листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.10.2018 року вбачається, що згідно книги записів реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за порядковим номером реєстрації 2 корпорації «Липівка» було зареєстровано та видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 000002 від 28.02.1995 року (а.с.48).

У відповіді на запит № 169 від 12.09.2018 року, ОСОБА_3 сільська рада зазначила, що в ОСОБА_3 сільській раді немає державного акта на право колективної власності на землю виданого Корпорацією «Липівка». При розпаюванні полів на земельні частки (паї), по ОСОБА_3 сільській раді не було створено резервного фонду земель для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (а.с. 13).

Середній розмір земельної частки (паїв) по ОСОБА_3 сільській раді становить 2,13 га, що підтверджується листом відділу у Томашпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25 вересня 2018 року № 0-2-0.35-337/116-18 ( а.с.5).

Як вбачається із списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) і які отримують державні акти на право власності на земельні ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Томашпільського району Вінницької області ОСОБА_2 в даному списку не значиться (а.с.7-12).

Згідно записів у трудовій книжці колгоспника серії УКР № 2901852 ОСОБА_2 4.06.1974 року була прийнята в члени колгоспу ім. Леніна в с. Липівка Томашпільського району, однак 8.12.1994 року вибула з членів корпорації згідно поданої заяви (а.с.4).

Також позивачем надано довідку СТОВ «Липівка» с. Липівка про те, що згідно записів в книгах заробітної плати бувшої корпорації «Липівка» ОСОБА_2 в 1995 році має 40 робочих вихододнів і заробітна плата складає 3234420 руб (а.с. 47). Проте, суд звертає увагу, що з даної довідки не вбачається, що позивач є членом сільськогосподарського товариства.

Незважаючи на те, що у трудовій книжці є записи про виключення у 1994 році ОСОБА_2 з членів колгоспу, позивач посилається на лист № 138 від 16.11.2016 року архівного відділу Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області, у якому вказано, що у Протоколах зборів уповноважених членів корпорації «Липівка» с. Липівка за 1994-1995 роки відсутня інформація щодо виключення ОСОБА_2 із членів корпорації (а.с.49), проте самих протоколів зборів на огляд суду не надано, із клопотанням про витребування таких доказів позивач до суду не зверталася, тому суд такий лист до уваги не бере, та надає перевагу записам у трудовій книжці, яка є офіційним документом.

Отже, як встановлено судом позивач на момент розпаювання земель не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, тоді як право на одержання частки землі мають лише члени колективних сільськогосподарських підприємств, тому в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхіно залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 263, 268, 273, 352 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_5

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2019 року.