Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання. Свої вимоги мотивував тим, що 07 березня 2003 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 30 594,20 грн. 26 травня 2003 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2007 року залишено без змін. 25 червня 2019 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 30 594,20 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням. 13 травня 2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. 01 грудня 2010 року рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2010 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у розмірі 32 951,59 грн. та судові витрати у розмірі 32 951,59 грн. 25 червня 2019 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 32 951,59 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням. 23 травня 2017 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення як компенсацію втрати частини грошових доходів, відсотків за користування грошима задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 39 358,63 грн. В іншій частині вимог відмовлено. 18 липня 2018 року постановою Верховного суду заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року залишень в силі. 25 червня 2019 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 39 358,63 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням. У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Дніпровського районного суду від 07 березня 2003 року позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 10447,82 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 жовтня 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 2 245,97 грн.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

07 березня 2003 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 30 594,20 грн. (а.с. 6). 26 травня 2003 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2007 року залишено без змін (а.с. 7).

13 травня 2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 16). 01 грудня 2010 року рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2010 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у розмірі 32 951,59 грн. та судові витрати у розмірі 32 951,59 грн. (а.с. 17-18).

23 травня 2017 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення як компенсацію втрати частини грошових доходів, відсотків за користування грошима задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 39 358,63 грн. В іншій частині вимог відмовлено (а.с. 22-23). 18 липня 2018 року постановою Верховного суду заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року залишень в силі (а.с. 24-28).

25 червня 2019 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 30 594,20 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням (а.с. 9).

Також, 25 червня 2019 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у розмірі 32 951,59 грн. та судові витрати у розмірі 32 951,59 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням (а.с. 20).

Крім того, 25 червня 2019 року державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 39 358,63 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням (а.с. 31).

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 10447,82 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 жовтня 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 2 245,97 грн.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про невиконання відповідачем рішення суду.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється.

Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

При визначенні розміру інфляційних втрат суд виходить з такого.

Оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року стягнуто з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів, відсотків за користування грошима по 31 жовтня 2016 року, а 25 червня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2003 року відповідачем виконано в повному обсязі, тому інфляційні втрати підлягають стягненню за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року.

З урахуванням суми грошового зобов`язання у розмірі 30 594,20 грн., встановленого індексу інфляції інфляційні втрати за період з листопада 2016 року по березень 2019 року складають у сумі 9 208,85 грн. (101,8 х 100,9 х101,1 х101,0 х101,8 х100,9 х101,3 х101,6 х100,2 х99,9 х102,0 х101,2 х100,9 х101,0 101,5 х100,9 х101,1 х100,8 х100,0 х 100,0 х 99,3 х100,0 х101,9 х 101,7 х 101,4 х100,8х 101,0х 100,5)= 1,301 х30594,20 грн.) - 30 594,20 грн.

В березні 2019 року відповідачем на виконання рішення суду сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 12 829,21 грн. (а.с.13) та 10 687,37 грн. (а.с. 12), тому розмір заборгованості відповідача становить у розмірі 7 077,62 грн. (30 594,20 грн. - 12 829,21 грн. - 10 687,37 грн.).

З урахуванням прострочення виконання рішення суду за березень 2019 року, суми заборгованості у розмірі 7 077,62 грн. та встановленого індексу інфляції сума інфляційних втрат за березень 2019 року становить у розмірі 63,70 грн. (7 077,62 грн. х 1,009)- 7 077,62 грн.).

В квітні 2019 року відповідачем на виконання рішення суду сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 4 047,17 грн. (а.с. 15), тому розмір заборгованості відповідача становить у розмірі 3 030,45 грн. (7 077,62 грн. - 4 047,17 грн.)

З урахуванням прострочення виконання рішення суду за квітень 2019 року, суми заборгованості у розмірі 3 030,45 грн. та встановленого індексу інфляції сума інфляційних втрат за квітень 2019 року становить у розмірі 30,30 грн. (3 030,45 грн. х 1,010) - 3 030,45 грн.).

За прострочення виконання рішення суду за травень 2019 року, суми заборгованості у розмірі 3 030,45 грн. та встановленого індексу інфляції сума інфляційних втрат за квітень 2019 року становить у розмірі 21,21 грн. (3 030,45 грн. х 1,007) - 3 030,45 грн.).

В червні 2019 року відповідачем на виконання рішення суду сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 158,46 грн. (а.с. 14) та 871,89 грн. (а.с. 11), тому розмір заборгованості відповідача становить у розмірі 0,1 грн. (3030,45 грн. - 2 158,46 грн. - 871,45 грн.).

З урахуванням прострочення виконання рішення суду за червень 2019 року, суми заборгованості у розмірі 0,01 грн. та встановленого індексу інфляції сума інфляційних втрат за травень 2019 року становить у розмірі 0,00 грн. (0,1 грн. х 0,995) - 0,1 грн.).

Отже загальний розмір інфляційних втрат за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року становить у розмірі 9 324,06 грн. (9 208,85 грн.+ 63,70 грн.+ 30,30 грн.+ 21,21 грн.).

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

З урахуванням суми грошового зобов`язання у розмірі 30 594,20 грн. та строку прострочки за період з 01 листопада 2016 року по 01 березня 2019 року (850 днів) три відсотки річних складають: 30 594,20 грн. х 850 дн. х 3%: 365 дн. = 2137,40 грн.

З урахуванням прострочення виконання рішення суду, суми грошового зобов`язання станом на березень 2019 року у розмірі 7 077,62 грн. та строку прострочки за період з 01 березня по 01 квітня 2019 року (31 день) три відсотки річних складають: 7 077,62 грн. грн. х 31 дн. х 3%: 365 дн. = 18,03 грн.

З урахуванням прострочення виконання рішення суду, суми грошового зобов`язання станом на квітень 2019 року у розмірі 3030,45 грн. та строку прострочки за період з 01 квітня по 01 травня 2019 року (30 днів) три відсотки річних складають: 3030,45 грн. грн. х 30 дн. х 3%: 365 дн. = 7,47 грн.

З урахуванням прострочення виконання рішення суду, суми грошового зобов`язання станом на травень 2019 року у розмірі 3030,45 грн. та строку прострочки за період з 01 травня по 01 червня 2019 року (31 день) три відсотки річних складають: 3030,45 грн. грн. х 31 дн. х 3%: 365 дн. = 7,72 грн.

З урахуванням прострочення виконання рішення суду, суми грошового зобов`язання станом на червень 2019 року у розмірі 0,1 грн. та строку прострочки за період з 01 по 25 червня 2019 року (25 днів) три відсотки річних складають: 0,1 грн. грн. х 30 дн. х 3%: 365 дн. = 0,00 грн.

Отже загальний розмір трьох процентів річних за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року становить у розмірі 2170,62 грн. (2137,40 грн.+ 18,03 грн.+ 7,47 грн.+ 7,72 грн.).

За встановлених обставин, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання частково: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 9 324 (дев`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 06 коп. та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 2170 (дві тисячі сто сімдесят) грн. 62 коп. В решті вимог відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до Закону України "Про судовий збір".

У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 11 494,68 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 699,24 грн. (11494,68 грн. х 100% : 12 693,79 грн. = 91 % х 768,40 грн.).

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 598, 599, 600, 604-609, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 9 324 (дев`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 06 коп. та три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 листопада 2016 року по 25 червня 2019 року у розмірі 2170 (дві тисячі сто сімдесят) грн. 62 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 699 (шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 24 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна