ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2049/19 Справа № 210/4432/17 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4432/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. о 13 годині 57 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фізично особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2) про захист прав споживачів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №07.05.2015-145 від 07.05.2015 року про надання послуг на підготовку документів по вакансії доглядальниці в Італії. Відповідно до умов договору відповідач має статус «посередника» та зобов'язалась надати позивачу послуги з підготовки документів по вказаній вакансії, а також додаткові послуги, пов'язані із цим, а позивач зобов'язалась ці послуги оплатити на умовах та в строк визначені договором. Згідно п. 4.1 договору позивач була зобов'язана сплатити посереднику - відповідачу оплату в розмірі 400 Євро. Свої обов'язки за вказаним договором позивач виконала, а саме 07.05.2015 року сплатила 200 Євро передоплати за договором та 29 травня 2015 року сплатила 200 Євро остаточної повної суми договору. Відповідач повідомила позивачу, що отримання візи до Італії можливо після отримання візи до Польщі, у зв'язку із чим порекомендувала позивачу надати необхідні документи та інформацію, що позивач і виконала. Проте, 11.08.2015 року позивач отримала рішення стосовно відмови у візі. При цьому, як підставою відмови, було вказано надання документів або інформації, які містять неправдиву інформацію. Після отримання відмови позивач звернулась до відповідача з проханням роз'яснити таку ситуацію, адже всі документи, що надала позивач, були автентичними, вся інформація була достовірною, на що відповідач відповіді не надала, обов'язки за договором не виконала, гроші за ненадані послуги не повернула.

Посилаючись на викладене, просила суд розірвати договір №07.05.2015-145 від 07.05.2015 року про надання послуг на підготовку документів по вакансії доглядальниці в Італії, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми договору в розмірі 12556,00 грн., пеню за неналежне виконання умов договору в розмірі 45829,40 грн. та збитки в розмірі 1375,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було взято до уваги положення пункту 7.7. Договору, згідно якого у випадку відмови клієнту у видачі візи сплачена ним посереднику винагорода повертається. Оскільки, позивачу було відмовлено у видачі візи, відповідач зобов'язана повернути всі кошти, сплачені на виконання цього Договору, як така, що не виконала його умов. Посилаючись на положення статей 4, 5, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 708 ЦК України, позивач вважає, що має право розірвати договір, оскільки відповідач виконувати його не буде (з моменту укладення договору минуло два роки), та отримати відшкодування збитків, завданих невиконанням цього договору.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого не додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а тому він не може бути врахований колегією суддів (ст. 360 ЦПК України), відповідач ФОП ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2015 року між ФОП ОСОБА_2 (посередник) та ОСОБА_1 (замовник) було укладено Договір про надання послуг на підготовку документів по вакансії доглядальниця в Італії (далі - Договір) (а.с.10).

Пунктом 1.1 Договору посередник зобов'язався надати послуги клієнту на підготовку документів по вакансії домогосподарки в Германії, також додаткові послуги, пов'язані з цим, а клієнт зобов'язується ці послуги сплатити на умовах та в строк, визначенні цим договором.

Під послугами по оформленню документів, відповідно до п.п. 1.1.1, 1.2.1, 1.2.2 Договору сторони розуміють: переклад всіх необхідних документів на англійську мову; надання консультативних послуг відносно характеристики держави відвідування, а саме: основні економічні, політичні, соціальні характеристики, національні звичаї та норми загального життя. А також надання інформації про консульські установи України та громадських організаціях, що надають допомогу іноземцям.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що клієнт зобов'язаний сплатити посереднику оплату в розмірі 400 Євро, яка проводиться в два рази: 200 Євро за виконання доручень, передбачених п. 1.2 Договору, в день підписання договору та 200 Євро за виконання доручень, передбачених п. 1.1 Договору, в день доручення від посередника інформаційних документів.

Договором, зокрема п.п. 3.1, 3.1.1 визначено, що клієнт зобов'язаний надати посереднику достовірну інформацію (відомості) про отриману освіту та стаж роботи, а також інші необхідні дані про себе, які необхідні для оформлення та підготовки документів для подання в консульство.

07.05.2015 року та 29.05.2015 року ОСОБА_2 отримала по 200 Євро, що в цілому складає 400 Євро, за надання послуг на підготовку документів по вакансії доглядальниця та для подання в консульство на відкриття візи до Польщі, що підтверджено товарними чеками (а.с. 11).

ФОП ОСОБА_2 було надано ОСОБА_1 інформацію та консультації з питань працевлаштування за кордоном, а також консультування у заповненні анкети до посольства Польщі в Україні, оформлення запрошення на працевлаштування в Польщі, та консультування щодо співбесіди в консульстві.

Відповідно підтвердження запису на подачу документів до Візового Центру Польщі, заявник: ОСОБА_1, дата подачі документів: 10.07.2015 року, час подачі документів 10:30, PODN/210515/8480/01, 6711/0116/0253 (а.с. 12).

З формуляру про відмову у видачі національної візи, який отримала ОСОБА_1 11.08.2015 року вбачається, що проаналізувавши візову анкету стосовно видачі національної візи прийнято рішення про відмову у видачі ОСОБА_1 національної візи. Причиною прийняття такого рішення зазначено те, що під час процедури видачі національної візи нею подано анкету або долучено до неї документи, які містять неправдиві особові дані або фальшиву інформацію. Під час процедури видачі національної візи нею подану неправдиву або приховала правдиву інформацію, або з метою використання як автентичний, вона підробила або переробила документ, чи такий документ, який вона використала як автентичний (а.с. 27-28).

Згідно п. 7.3. Договору посередник залишає за собою право відмовитися від виконання договору в односторонньому порядку без повернення клієнту оплаченого розміру винагороди у випадку надання клієнтом неправдивої і недостовірної інформації, інформації, яка не відповідає дійсним намірам клієнта, надання документів, які були визнані фальшивими.

На запит представника позивача адвоката ОСОБА_3 щодо надання інформації стосовно документів, які стали підставою для видання негативного рішення у візовій справі громадянки України ОСОБА_1, Генеральним Консульством Польщі в м. Харкові у відповідь надано лист KG-CAAR-3307/206/2018, яким повідомлено заявника, що такі дані є інформацією з обмеженим доступом. Крім того роз'яснено, що кожен громадянин України, який отримав відмову у візі, має право особисто у консульстві дізнатися більш детально про причини негативного рішення.

Відомості щодо звернення громадянки України ОСОБА_1 із відповідним запитом до Генерального Консульства Польщі в м. Харкові матеріали справи не містять.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що в разі відмови клієнту в видачі візи, сплачена ним посереднику винагорода повертається.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами Договору № 07.05.2015-145 від 07 травня 2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посередник зобов'язалася надати послуги на підготовку документів ОСОБА_1 по вакансії домогосподарки в Германію, тоді як ОСОБА_1 відмовлено у видачі національної візи до Республіки Польщі. При цьому, суд також дійшов висновку про те, що надані стороною позивача докази не дають суду достатніх підстав вважати, що рішення про відмову у видачі ОСОБА_1 національної візи до Республіки Польщі прийнято внаслідок неналежних дій саме ФОП ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір, згідно ст.ст. 629, 631 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами та набирає чинності з моменту його укладення.

Зміна або розірвання договору, відповідно до ст. 651 ЦК України, допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що сторони, укладаючи договір від 07.05.2015 року, досягнули згоди стосовно всіх істотних умов. Договір не містить конкретного переліку документів, оформлення яких взяла на себе відповідач, натомість договором передбачено, що ФОП ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання надати консультації та послуги перекладу всіх необхідних документів на англійську мову, консультацій відносно характеристики держави відвідування, а саме: основні економічні, політичні, соціальні характеристики, національні звичаї та норми загального життя, а також надати інформацію про консульські установи України та громадські організації, що надають допомогу іноземцям.

Отже, умовами договору передбачено лише надання певних консультаційних послуг та в матеріалах справи відсутні докази щодо невиконання або ж неналежного виконання ФОП ОСОБА_2 умов укладеного між сторонами договору.

Доводи позивача про те, що нею було сплачено 07.05.2015 року та 29.05.2015 року по 200 Євро, що в цілому складає 400 Євро, за надання послуг на підготовку документів по вакансії доглядальниця та для подання в консульство на відкриття візи до Польщі, що підтверджено товарними чеками (а.с. 11), не свідчать про неналежне виконання ФОП ОСОБА_2 умов договору, оскільки такі послуги договором, який є предметом даного спору, взагалі не передбачені.

Не вбачає колегія суддів підстав для покладення на відповідача ФОП ОСОБА_2 відповідальності за відмову ОСОБА_1 в отриманні візи до Польщі, зважаючи на те, що жодна юридична та фізична особа не може вплинути на рішення консульських установ, а докази наявності між сторонами домовленості щодо об'єму та обсягів підготовки документів по вакансії доглядальниця та для подання в консульство на відкриття візи до Польщі матеріали справи не містять, у зв'язку з чим неможливо встановити, за які саме послуги ці кошти сплачено та чи були вони надані в повному обсязі.

До того ж, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі національної візи до Польщі у зв'язку з тим, що під час процедури видачі національної візи нею подано анкету або долучено до неї документи, які містять неправдиві особові дані або фальшиву інформацію. Під час процедури видачі національної візи нею подану неправдиву або приховала правдиву інформацію, або з метою використання як автентичний, вона підробила або переробила документ, чи такий документ, який вона використала як автентичний (а.с. 27-28), що за умовами укладеного між сторонами договору виключає можливість повернення сплаченої винагороди (п. 7.3. Договору).

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: