Справа № 645/4064/17
Провадження № 2/645/74/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Учасники справи:

Позивач -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування первісного позову ОСОБА_2 зазначив, що 09 липня 2016 року приблизно о 14.30 год. йому зателефонував племінник -ОСОБА_4 та повідомив, що за адресою: м. Харків пр. Московський 259 маловідомий ОСОБА_3 вимагає в нього товар та гроші, при цьому погрожуючи вбивством, яке останній супроводжував приставлянням ножа до шиї ОСОБА_4 У звязку з вказаним ОСОБА_2 негайно виїхав за вказаною адресою, до якої приїхав приблизно о 16.00 год. та побачив, як на автомобільній парковці, поряд з супермаркетом чоловік, як в майбутньому зясувалось ОСОБА_3, штовхає своїми руками його племінника ОСОБА_4, погрожуючи йому нанесенням тілесних ушкоджень та вбивством. На питання, що трапилось ,ОСОБА_3 Сказав, що він є постійним покупцем пива в відділі «Пиво банк», який розташований при вході в супермаркет «Клас», де ОСОБА_4 працює реалізатором та останній відмовляється у борг відпускати йому пиво, оскільки він вже має заборгованість за придбане пиво. Як вказав ОСОБА_3 він має намір кожен день забирати пиво у вказаному відділі в кількості, якій він забажає та у разі, якщо ОСОБА_4 відмовиться віддавати йому пиво він його вбє та вбє ОСОБА_2, якщо він буде йому заважати. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 сприйняли вказані погрози вбивства, висловлені ОСОБА_3 як реальні, оскільки до нього останній супроводжував погрози приставлянням ножа до шиї ОСОБА_4 та штовханнями тіла. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повідомили ОСОБА_3, що якщо він не припинить протиправні дії та не поверне борг за придбане пиво, то буде викликана поліція. Після чого ОСОБА_3 поліз до кармана своїх брюк, де він зберігав ніж, у звязку з чим ОСОБА_2 попросив не доставати ніж та до приїзду поліції знаходитись поряд з охоронцями супермаркету. ОСОБА_3 дістав ніж та викинув його поряд зі смітником та почав тікати в напрямку Московського проспекту. Приблизно через 10 хвилин він повернувся таким чином, що його ніхто не помітив та перебуваючи за спиною ОСОБА_2 вдарив його не менше 3 разів по голові важким предметом у вигляді гайкового ключа. ОСОБА_2 почав відвертатись від ударів та у вказаний час дістав з одежі пристрій для відстрілу гумових куль «Форт 17-р» та при цьому попередивши ОСОБА_3 про те, що якщо він не припинить замах на вбивство, то він буде в нього стріляти з метою оборони. Далі позивач 3 рази здійснив три попереджувальних вистріли в повітря, однак ОСОБА_3 продовжував наносити йому удари по голові. Після цього позивач був вимушений здійснити не менше 3 вистрілів в область кінцівок -ніг ОСОБА_3, однак останній продовжив наносити удари. В момент попадання удару гайкового ключа в область правої рики ОСОБА_2 відбувся рефлекторний спуск курка вищезазначеного пристрою, внаслідок чого відбувся безприцільний вистріл, куля від якого попала в область голови ОСОБА_3, після чого останній впав. Далі, позивач попрохав перехожих викликати швидку допомогу йому та ОСОБА_3. Позивача госпіталізували до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_5» з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку з вираженими клінічними ознаками. Після надання стаціонарного лікування ОСОБА_2 було виписано з медичного закладу 22.07.2016 р. На вказане лікування позивачем було витрачено 41 512,00 грн. +2020,09 грн. та протягом серпня 2016 року -вересня 2017 року-22 731 грн. Окрім матеріальної шкоди позивачу було заподіяно і моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. Просив суд стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 66 263 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., разом 76 263 грн.

Також, ОСОБА_2 через канцелярію суду надав додаткові доводи до позовної заяви, відповідно до яких зазначив, що правомірність дій позивача щодо спричинення тілесних ушкоджень відповідачу була предметом розгляду кримінального провадження №0002036. Постановою старшого слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 кримінальне провадження №0002036, внесене до ЄРДР 09.07.2016 року було закрито. Зазначена постанова набрала законної сили та ніким оскаржена не була. В ході досудового розслідування було встановлено, що позивач наніс відповідачу тілесні ушкодження в стані необхідної самооборони без перевищення її меж. Складу кримінального або адміністративного правопорушення в діях позивача встановлено не було. Позивач, сам перебуваючи на лікуванні і потребуючи коштів, придбав за власні кошти препаратів на суму 38 000 грн. для лікування відповідача, що підтверджується лікарським призначенням. Також, на себе позивач витратив під час першого перебування в лікарні 5512 грн., а потім, у звязку із травмою плечового суглоба витратив 22731 грн. на операцію. Зазначив, що відповідач зобовязаний відшкодувати шкоду позивачу ,яку він заподіяв своїми неправомірними діями. Крім цього, позивач вважає, що відповідно до ст. 1212 ЦПК України майно позивача у вигляді ліків на суму 38000 грн. було набуте відповідачем безпідставно.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з зустрічним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 зазначив, що вважає позов ОСОБА_2 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що 09 липня 2016 року ОСОБА_2 завдав тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 завдяки використання травматичної зброї. Випискою із медичної карти стаціонарного хворого 2-е н/х отд. 20380 від 08.08.2016 вказано, що ОСОБА_3, отримав вогнепальне поранення на просп. Московському 259. Випискою із історії хвороби №1840 про знаходження на стаціонарному лікуванні з 09.08.2016 р. по 23.08.2016 р. зазначено, що отримав травму голови та ніг внаслідок вогнепальних поранень. В результаті ОСОБА_3 призначена 1 група інвалідності. Позивач ОСОБА_3 досі знаходиться в тяжкому стані внаслідок перенесеного вогнепального поранення голови та нижніх кінцівок, черепно -мозкової травми, забою головного мозку, субдуральних гематом з двох сторін, вогнищевої контузії головного мозку у вигляді грубого спастичного тетрапарезу, більше справа, сенсомоторної афазії, формуючогося психоорганічного синдрому та що потребує постійного стороннього догляду і допомоги. До вищевказаної події позивач ОСОБА_3 був не працевлаштовани, тому розмір витреченого ним заробітку розраховується за період з дня отримання травми, а саме з 09.07.2016 р. по 31.03.2018 року включно, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Розмір витраченого позивачем заробітку становить 58 011 грн. 80 коп. Зазначає, що він пережив сильні душевні страждання та продовжує їх відчувати і надалі, тому йому повинна бути виплачена моральна шкода за дуже сильні душевні страждання. Оцінюючи моральну шкоду він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, з того, що його здоровя перебуває в тяжкому стані, він ніколи не зможе повернутись до звичного життя. Тому, враховуючи зазначене оцінює моральну шкоду в 3 000 000 грн. Також, відповідно до доповнень до зустрічного позову ОСОБА_3 витратив грошові кошти на придбання інвалідної коляски 2000 грн., послуги лабораторної діагностики -340 грн., послуга на перевезення пацієнта -6100 грн., витрати на ліки, посилене харчування та засоби гігієни-33 401,17 грн., всього на суму 41 841 грн. 17 коп. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 99 852,97 коп. та моральну шкоду в сумі 3 000 000 грн.

Позивач ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримав первісний позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечував в повному обсязі. Через канцелярію суду надав додаткові доводи до позовної заяви та відгук відповідно до яких зазначив, що правомірність дій позивача ОСОБА_2 щодо спричинення тілесних ушкоджень відповідачу була предметом розгляду кримінального провадження №0002036 від 09.07.2016 року. Постановою ст. слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Х/о ОСОБА_6 вищевказане кримінальне провадження було закрито. Зазначена постанова набула чинності і ніким не була оскаржена. Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач ОСОБА_3 взявши вдома гайковий ключ перший напав на позивача та спричинив йому тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження відповідачу були нанесені позивачем в стані необхідної самооборони без перевищення її меж. Складу кримінального або адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_2 встановлено не було. Таким чином, позивач вважає, що не зобовязаний відшкодовувати шкоду відповідачу, яку він заподіяв своїми правомірними діями. Крім цього, будучи переконаним у правомірності своїх дій, дізнавшись, що ОСОБА_3 потрібні дорогі препарати на лікування, позивач, зайняв гроші та приклав всі зусилля, щоб відповідач не помер. Крім того, як вбачається з доданої ОСОБА_3 виписки з медичної карти, його лікували не тільки у звязку з вознепальним пораненням голови та кінцівок, а також від гнойного трахеобронхіту та пневмонії. З урахуванням супутніх захворювань, ОСОБА_3 не довів внаслідок якого саме захворювання він втратив працездатність, який між ними причинний зв'язок, чи повязані ці захворювання і чи вплинули на його стан в комплексі, впливаючи один на одного. Тобто, розрахункові документи, які додані ОСОБА_3 не дають змогу визначити які саме ліки були використані на лікування від наслідків самозахисту ОСОБА_2 Вказав, що ОСОБА_3 на момент отримання тілесних ушкоджень не працював, не описав ,в чому полягали його моральні страждання, чому не мешкав за місцем реєстрації.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності від 14.12.2017 року в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. В попередніх судових засіданнях первісний позов не визнав, заперечував в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві. Через канцелярію суду надав заперечення на зустрічний позов, відповідно до яких зазначив, що ОСОБА_2 не додав докази, що підтверджують факт витрати коштів на лікування, внаслідок події 09.07.2016 року. Крім того, зазначив, що позовну заяву було подано до ОСОБА_8, в той час як прізвище відповідача «Чіпенко». Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 не відкривалось, що показує відсутність його провини у таких наслідках, як лікування ОСОБА_2, яке, як він зазначив обійшлось в 66 263 грн. Тобто відсутні докази, що підтверджують порушення прав позивача. Також був наданий відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що на відеозаписі, який було долучено до матеріалів вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбувався конфлікт з використанням лайки та ОСОБА_2 навмисно провокував ОСОБА_3 Також, відповідно до пояснень дівчини ОСОБА_3 -ОСОБА_9, перед тим ,як ОСОБА_3 пішов додому за гайковим ключем, ОСОБА_2 вдарив його ногою в обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді розбитого обличчя та вибитих зубів.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та наданий час для усунення недоліків.

31 жовтня 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_10 про долучення квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

21 грудня 2017 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про відкладення слухання справи.

19 січня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про слухання справи за його відсутності. Просив задовольнити позовні вимоги.

21 лютого 2018 року через канцелярію суду надійшли заперечення на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_7

20 березня 2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2, клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків.

10 квітня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_7

16 квітня 2018 року через канцелярію суду надійшли додаткові доводи до позовної заяви від ОСОБА_2

17 квітня 2018 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_7 про призначення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року судовий розгляд по зазначеній справі продовжено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21 травня 2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву та доповнення до неї від ОСОБА_2

14 червня 2018 року через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про витребування доказів.

14 червня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив та клопотання про відкладення слухання справи від представника відповідача ОСОБА_7

08 серпня 2018 року через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_7 надійшла заява щодо недопустимості доказів, клопотання про виклик свідків та заява про відкладення слухання справи.

05 листопада 2018 року через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення слухання справи.

03 травня 2018 року через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_7 надійшли доповнення до зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 травня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та призначено справу до розгялу в судовому засіданні.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду у звязку з неодноразовою неявкою позивача за зустрічним позовом та його представника.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2016 року о 16.00 год. за адресою: м. Харків, пр. Московський 259 між раніше не знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 почав наносити ОСОБА_2 тілесні ушкодження гайковим ключем, а ОСОБА_2, захищаючись від останнього, за допомогою пістолету «Форт17 р 9 мм» спричинив ОСОБА_3 поранення зі свого травматичного пістолета в область обличчя над бровами.

Постановою ст. слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 15.05.2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0002036 від 09.07.2016 року-закрито у звязку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Також зазначене, що слідчий оцінивши в сукупності досліджені під час досудового розслідування докази з точки зору достатності та взаємозвязку прийшов до висновку про відсутність доказів які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Постановою ст. слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 15.05.2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0002046 від 10.07.2016 року-закрито у звязку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Також зазначене, що слідчий оцінивши в сукупності досліджені під час досудового розслідування докази з точки зору достатності та взаємозвязку прийшов до висновку про відсутність доказів які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Вказані постанови набрали законної сили та не були оскаржені.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв*язку з ушкодженням здоров*я, у порушенні нормальних життєвих зв*язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд зазначає, що встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення означає, що подія мала місце, однак результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоду як обовязкову підставу деліктної відповідальності.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів протиправності дій ОСОБА_3 Постанови слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 15.05.2017 року позивачем не оскаржувались. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Також не підлягає задоволенню позовні вимоги про повернення безпідставно набутого майна.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об*єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Дослідивши надані сторонами докази та вислухавши пояснення позивача, суд рахує, що позивачем ОСОБА_2 не представлено жодних доказів, які б вказували на правові підстави повернення коштів відповідачем ОСОБА_3, а саме не доведено факту вчинення правочину, яким би породжував обовязки відповідача повернути кошти, як такі, що безпідставно отриманні. Позивач ОСОБА_2 добровільно, з власної ініціативи та згоди придбав лікарські препарати для відповідача ОСОБА_3, а тому до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 1212 ЦК України.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнення коштів - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місцепроживання: м. Черкаси, пров. Заводський, 11, ІНД 4.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2019 року.

Головуючий суддя