14.02.2019 227/4572/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 лютого 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя внаслідок побоїв, -

ВСТАНОВИВ

19.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя внаслідок побоїв, в якій просить:

- стягнути з відовідача ОСОБА_2 на її користь суму компенсації матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоровя та здійснених витрат на медичне лікування, за період з 21.10.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 4712,00 грн., та суму компенсації моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, в розмірі 14136,00 грн.

В обгрунтування заявлених вимог вказала, що вона є потерпілою стороною від неправомірних дій її колишнього чоловіка ОСОБА_2, з яким мешкала разом у спільній квартирі та який 21.10.2017 року близько 11:00 години, порушуючи суспільний порядок та маючи на меті провокування скандалів і лайок, без законних на те підстав, застосовуючи фізичну силу, вдарив її, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забою шийного відділу хребта. Після цього, відповідач не надав їй ніякої медичної допомоги, внаслідок чого вона була змушена викликати сторонніх осіб, щоб останні викликали медичну допомогу. Так, 21.10.2017 року о 14:20 годині її було доставлено у приймальне відділення Добропільської ЛІЛ, де її було оглянуто черговим травматологом та зроблено відповідні призначення. В подальшому, через неприпинення відчуття болю, вона з 27.10.2017 року по 31.01.2018 року проходила лікування під наглядом лікаря-невропатолога. Зазначає, що під час проходження лікування нею було понесено витрати на придбання медичних припаратів, що підтверджується доданими до позовної заяви документами, а тому вважає обгрунтованим її позов в частині стягнення суми компенсації матеіральної шкоди. Разом з тим, вважає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме, завдання їй побоїй, внаслідок візичної розправи над нею, їй було завдано моральної шкоди, яка виразилася у сильних моральних стражданнях та душевних переживаннях, неприємному дешевному стані, які виникли після побоїв та лікування. Крім того, посилається на те, що внаслідок емоційних переживань та ослаблення організму, вона не мала достатніх сил до повноцінної життєдіяльності і була змушена просити сторонніх осіб допомагати їй у даний період. Більш того, вказує, що вона потрбувала додаткової організацї життя, оскільки її стан здоровя погіршився, оскільки вона постійно згаудє неприємні моменти, порушився її нормальний сон та травлення, що призвело до зміни звичного денного режиму. Задавну моральну шкоду вона оцінює на суму в розмірі 14136,00 грн, яку вважає розумною та достатньою для відновлення життєдіяльності та справедливості.

Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, в якості обгрунтування своїх вимог надала пояснення аналогічні викладеним у змісті позовної заяви, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку ст. 128 ЦПК України шляхом направлення повісток за місцем реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку з викладеним, враховуючи що позивач, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, як окремо, так і в цілому з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного звязку, всі докази по справі суд дійшов таких висновків.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовіносини.

Відповідно до епікрізу історії хвороби №7240 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного травматичним відділенням «КЗОЗ Добропільська ЛІЛ», ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні в травматичному відділенні з 21.10.2017 року по 26.10.2017 року з діагнозом забій шийного відділу хребта. Анамнезом хвороби встановлено, що ОСОБА_1 поступила в травматичне відділення 21.10.2017 року о 14:20 годині зі скаргми на біль у ділянці шийного відділу хребта. Зі слів хворої, 21.10.2017 року о 12:00 годині відомий вдарив її, вона впала та вдарилася головою і шиєю об диван. Доставлена у приймальне відділення у супроводі родичів попутним транспортом. У приймальному відділенні оглянута черговим травматологом, зроблена рографія, ушпиталена.

Зі змісту екпікризу не вбачається, що удар було завдано діями відповідача ОСОБА_2

У свою чергу, позивачем у якості підтвердження витрат на лікування, відновлення та поліпшення стану свого здоровя до суду також надано копії відповідних касових документів фіскальних чеків (а.с. 28-51), також розрахунок ціни позову, який містить детальний розпис, понесених нею витрат (а.с. 52-56)

Згідно висновку експерта №210 від 17.01.2018 року, за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_1, проведеної початої 28.11.2017 року у кримінальному провадженні №0001640 від 14.11.2017 року, у громадянки ОСОБА_1 на момент огляду у відділенні судово-медичної ексертизи на тілі тілесних ушкоджень не виявлено. В наданих медичних документах на її імя (карта стаціонарного хворого, амбулаторна карта та результати магнітно-резонансної томографії головного мозку = МР-ангіографія), починаючи з 21.10.2017 року не вказано про наявність тілесних ушкоджень. Тільки вказано, що з початку звернення за медичною допомогою громадянка ОСОБА_1 скаржилася на наявність болю в шиї та лікарями описаний факт набряку мяких тканин шиї, встанволений діагноз забій шийного відділу хребта. Також, при зверненні за медичною допомогою з 21.10.2017 року виставлений діагноз остеохандроз шийного відділу хребта с правобічною брахіоцервікалгією. Остеохондроз є хронічним захворюванням хребта, котре супроводжується болісними пальпацією шиї та рухами головою, на що і скаржилася ОСОБА_1. Потому, на підставі п.п. 4.6, 4.7 Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року виставлений діагноз «забій шийного відділу хребта» під час дачі висновку не враховується, тому що зумовлений лише скаргами потерпілої та не підтверджений обєктивною симптоматикою, а загострення хронічного захворювання остеохондроз шийног овідділу хребта також під час дачі виснвок уне враховується, тому що у громадянки ОСОБА_1 відсутні ушкодження на 21.10.2017 року (згідно записів лікарів в медичній документації).

Аналізуючи надані позивачем докази, суд констатує, що позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про факт завдання 21.10.2017 року позивачу ОСОБА_1 тілесних ушкоджень протиправними діями відповідача ОСОБА_2, і погіршення стану її здоровя саме у результаті їх нанесення ОСОБА_2 чи будь-якою іншою особою.

Разом з тим, постановою про скасування постанови про закриття кримінального провадження прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 22.11.2017 року, постанову слідчого СВ Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 від 11.11.2017 року про закриття провадження №0001640 від 04.11.2017 року скасовано.

Згідно мотивувальної частини даної постанови вбачається, що у провадженні Добропільського ВП перебували матеріали кримінального провадження №0001640 від 04.11.2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 За результатами проведеного досудового слідства провадження 11.11.2017 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Однак, зазнаечне процесуальне рішення прийнято передчасно, без проведення усіх можливих та необхідних слідчих дій, а тому постанова слідчого є необгрунтованою, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Оцінюючи дану постанову прокурора як наданий позивачем доказ у справі, суд зазначає натсунпе.

В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України тільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, надана позивачем постанова прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження не має доказового значення для суду. До того ж зі змісту цієї постанови неможливо встановити фактичних обставин події, які згідно пояснень наданих позивачем мали місце збоку відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правовий аналіз виниклих між сторонами правовідносин, суд бере до уваги наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями даних норм передбачена відповідальність саме у разі наявності деліктного зобовязання.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

Загальними умовами деліктної відповідальності за завдану шкоду є:

- наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобовязання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий;

- протиправність дій того, хто завдав шкоду. За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом (до таких винятків відноситься, наприклад, відшкодування шкоди, заподіяної в стані крайньої необхідності);

причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобовязань необхідний безпосередній причинний зв'язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат;

- вина того, хто завдав шкоду.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини.

У свою чергу, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому, важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Однак, позивачем, в порушення вказаних законодавчих положень, не доведено належними та допустимими доказами сукупності вищевказаних елементів складу цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, наявності протиправної поведінки відповідача, а саме того, що з боку відповідача мали місце протиправні дії фізичного характеру, факту завдання їй шкоди у вигляді тілесних ушкоджень і погіршення стану здоровя саме внаслідок їх здійснення, у тому числі відповідачем, та причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, заподіяною позивачу.

При цьому, суд зауважує, що у відповідності з принципом змагальності, обовязок доказування покладений на сторін у справі, тому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, зважаючи не вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не доведену всіх обовязкових елементів складу деліктного правопрушення, яке і є підставою настання до деліктної цивільно-правової відповідальності, суд вважає недоведеними та необгрунтованими заявлені позивачем вимог, а тому приходить до висновку про відмову у їх задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5,12,81,141,263,273,280-284,288 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя внаслідок побоїв відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м.Добропілля, м-н.СонячнийАДРЕСА_1);

- відповідач: ОСОБА_2 (Донецька область, м.Білозерське, вул.Пролетарська, буд.25).

Суддя А.М. Левченко

Повний текст рішення суду складений та підписаний 15.02.2019 року.

14.02.2019