Провадження № 2/317/410/2019
Справа № 317/4405/18

18 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
за участі секретаря судового засідання Московкіної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 Бесіка Зауровича про стягнення заборгованості, -
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 Бесіка Зауровича про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
АТ «Акцент-Банк» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит на вказану вище суму.
7933,78 гривень заборгованість за кредитом;
8,27 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;
6526,50 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом;
500,00 гривень фіксована частина штрафу;
1281,23 гривня процентна частина штрафу.
Представник позивача у судове засідання не зявився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Подав додаткові пояснення щодо позовних вимог та розрахунку їх суми.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подав.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків.
Таким чином, позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надавав своєчасно та в повному обсязі відповідачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.
У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість в наведеному вище розмірі.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Оскільки ОСОБА_1 не сплатив позивачу заборгованість по основній сумі боргу та за процентами, суд вважає позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості та не спростував наявність у нього заборгованості за кредитом перед позивачем, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з комісії, суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказані правила діяли на момент укладення кредитного договору, що є підставою для позовних вимог в даній справі.
Вказані положення неодноразово підтверджувались правовими позиціями Верховного Суду України, які мають бути враховані судами при постановленні рішень (наприклад, № 6?1746цс16, № 6-1746цс16, № 6-2071цс16 тощо).
Оскільки в матеріалах справи відсутнє конкретне тлумачення тих послуг, які надаються банком та за які має нараховуватись комісія, суд приходить до висновку про те, що ця плата не може бути стягнута з відповідача на користь позивача з урахуванням наведених вище положень Правил та правових позицій Верховного Суду України.
Вирішуючи питання про обґрунтованість частини позовних вимог про стягнення штрафів, суд виходить з наступного.
Згідно умов п. 2.7.4.5.3 Умов та правил надання банківських послух в АТ «Акцент-Банк», в разі порушення позичальником термінів платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, розмір штрафу складає 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості.
Розраховуючи розмір процентної складової штрафу, суд вважає, що позивачем необґрунтовано включено до загальної суми заборгованості, з яка є базою для розрахунку штрафу, нараховану пеню та частину процентів, які нараховані позивачем всупереч умовам договору.
Процентна складова штрафу має бути розрахована з суми заборгованості за тілом кредиту та процентів, тобто з 7942,05 грн.
5 % від зазначеної суми становить 397,10 грн. і саме цей розмір процентної складової штрафу підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.
Фіксована частина штрафу в розмірі 500 гривень обумовлена Умовами та підлягає стягненню.
Щодо заявленої до стягнення пені, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Суд не бачить підстав для відступу від зазначеної правової позиції.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 Бесіка Зауровича про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 Бесіка Зауровича на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 568 грн. 29 коп. (пятсот шістдесят вісім грн. 29 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Нікітін