РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/1841/18

Провадження № 22-ц/4815/157/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2018 року у складі судді Ральця Р.В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області, відомості про дату складення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у них із відповідачем є батьками трьох малолітніх дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, зміненим рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 650 гривень щомісячно на кожну дитину. Додає, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів її матеріальний стан змінився, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має змоги працювати. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання та змінити спосіб стягнення та стягувати аліментів на утримання дітей в розмірі Ѕ частина з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване відсутністю належних та достовірних доказів на підтвердження того, що від дня ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітніх дітей, що є в сукупності підставою для збільшення розміру аліментів в контексті ч. 1 ст. 192 СК України.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження існування обставин, які можуть слугувати підставами для зміни розміру аліментів та пояснює, що на момент ухвалення рішення про призначення аліментів їхній законодавчо визначений мінімум становив 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як на даний час цей мінімум зріс до 50%. Додає, що стягнення аліментів у меншому від встановленого законом є прямим порушенням прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Вказує на процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, з огляду на те, що до уваги взято пояснення, дані відповідачем у відзиві на позовну заяву, який був поданий з порушенням строків, визначених в ухвалі суду про відкриття провадження. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У поданому на апеляційну скарзі відзиві ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року розірвано (а.с.5)

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26, 27, 28). Після розірвання шлюбу дітей сторін залишено проживати з матір'ю.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 650 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.35-36, 24).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 такими обставинами зазначала наступні: 1) відповідач - платник аліментів - працює, 2) розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів у вигляді частки.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно працює на посаді продавця з 03.10.2018 року у ФОП ОСОБА_7, що підтверджується довідкою №1 від 07.11.2018 року (а.с.47) та довідкою про доходи (а.с.48).

При цьому, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.50). Теперішня дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу при народження дитини (а.с.50, 51).

Судом також встановлено, що діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 01 вересня 2017 року по 28 липня 2018 року знаходились на утриманні батька - ОСОБА_2, а з 06 березня 2018 року по 23 червня 2018 року відвідували Стовпецький ДНЗ за місцем проживання батька (а.с.57, 56).

Наявний в матеріалах справи Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 24.09.2018р. по місцю проживання ОСОБА_1 містить дані про те, що діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_5 знаходяться на вихованні бабусі ОСОБА_10, матері позивачки, зі слів якої ОСОБА_1 знаходиться на заробітках в Республіці Польща (а.с.55).

Наведені обставини в сукупності свідчать про відсутність передбачених законом підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану як платника в бік покращення, так і в одержувача - в бік погіршення.

Більш того, стягнення аліментів у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про яке заявлено позов, по суті є не збільшенням розміру аліментів у грошовому виразі, а їх зменшенням, виходячи із суми доходу позивача.

Посилання апеляційної скарги на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину апеляційним судом відхиляються, оскільки нормами чинного Сімейного Кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку із змінами в законодавстві та перегляду визначеного судом розміру аліментів.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення апеляційний суд також керується закріпленим у ст. 141 СК України принципом рівності обов'язків батьків по утриманню дитини та враховує, що позивачка та відповідач повинні забезпечити дітям рівні частки утримання.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.