У Х В А Л А

15 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 752/2737/16-ц

провадження № 61-3101 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів 191 668 грн у відшкодування вартості відновлювального ремонту.

На обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 6 червня 2013 року її батько, ОСОБА_3, за її згодою уклав з ОСОБА_4 договір оренди цієї квартири на строк один рік, який було пролонговано на той самий строк. 23 грудня 2014 року у квартирі сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено квартиру та майно, яке в ній знаходилось. Згідно з висновком про вартість заподіяного матеріального збитку від 15 січня 2015 року, складеного на замовлення ОСОБА_1, вартість проведення відновлювального ремонту в квартирі (з податком на додану вартість) становить 191668 грн. На думку позивача саме відповідачі повинні відшкодувати завдані їй збитки, оскільки з їх вини через недотримання ними правил протипожежної безпеки (залишення в квартирі без нагляду увімкнутим до електричної мережі електроприладу - ноутбука) сталася пожежа.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджується ні факт залишення без нагляду відповідачами увімкненим електроприладу (ноутбука), ні факт того, що залишений без нагляду увімкнений електроприлад є безпосередньою причиною пожежі в квартирі позивача.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, в якій вона просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки, на її думку, пожежа виникла саме через порушення відповідачами правил пожежної безпеки - залишений без догляду увімкнений в електромережу ноутбук, і відповідачами не спростовано свою причетність до заподіяння матеріальної шкоди.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно із частиною другою цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, а також ціни позову, визначеної заявницею - 191668,00 грн, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності, а тому справа є малозначною.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулюванням спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа, як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко