Провадження № 22-ц/4808/1136/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Татарінової О.А. 03 червня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

04.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно договору позики від 27.12.2011 року відповідач позичив у неї 9 000 доларів США, які зобов`язався повернути протягом двох років, однак своїх зобов`язань за договором не виконав та кошти не повернув, у зв`язку з чим вона змушена була звертатися в суд.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.04.2014 року її позов до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з нього заборгованість за договором позики від 27.12.2011 року в розмірі 9 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03.04.2014 року становить 101 160 грн. Крім того, рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.11.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь проценти за користування коштами та три проценти річних в розмірі 1 595,46 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення становить 24 027,63 грн. Розмір процентів за користування коштами нарахований за період з 27.12.2011 року по 23.04.2014 року.

Посилаючись на те, що відповідач і надалі не виконує рішення суду, просила стягнути з нього заборгованість по процентах за збереження та користування коштами, отриманими за договором позики від 27.12.2011 року, за період з 24.04.2014 року в розмірі 112 888,37 грн., що згідно курсу НБУ станом на 27.10.2016 року становить 4 413,15 доларів США.

03.06.2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по процентах за збереження та користування коштами, отриманими за договором позики від 27.12.2011 року, в розмірі 4 413,15 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2019 року становить 120 104,07 грн., та три проценти річних в розмірі 678,46 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2019 року становить 18 216,46 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2019 року заяву про збільшення розміру позовних вимог від 03 червня 2019 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики залишено без розгляду.

Залишаючи заяву про збільшення позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що така заява подана з пропуском процесуальних строків, встановлених законом, і поважності причин пропуску таких строків судом не встановлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що після скасування заочного рішення у даній справі перше судове засідання було призначене на 07.05.2019 року. Однак, у зв`язку з необхідністю представнику позивача ознайомитися з відзивом сторони відповідача та подання заперечення на відзив, перше судове засідання було відкладене на 03.06.2019 року. При цьому, перше судове засідання не було проведене, а розгляд справи не розпочинався. Таким чином, заява про збільшення позовних вимог подана нею на стадії до початку першого судового засідання, як того вимагає ч. 4 ст. 279 ЦПК України.

Апелянт вважає висновок суду першої інстанції про те, що заява про збільшення позовних вимог подана нею на друге судове засідання помилковим та таким, що суперечить положенням ч.ч. 5, 6 ст. 240 ЦПК України, оскільки процесуальний закон не містить визначення поняття «друге» судове засідання. Судове засідання, яке суд визначив як «друге», було першим і відкладене на тій же стадії на 03.06.2019 року.

З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 04.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по процентах за збереження та користування коштами, отриманими за договором позики від 27.12.2011 року, за період з 24.04.2014 року в розмірі 112 888,37 грн., що згідно курсу НБУ станом на 27.10.2016 року становить 4 413,15 доларів США (а.с. 1).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.07.2017 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по відсотках за збереження та користування коштами, отриманими за договором позики від 27.12.2011 року у розмірі 112 888,37 грн., що по курсу НБУ станом на 27.10.2016 року становить 4 413,15 доларів США (а.с. 41-42).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.03.2019 року заочне рішення від 28.07.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики скасовано, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду на 07.05.2019 року на 09-00 год. (а.с. 78-79).

07.05.2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Синишин П.Є. подав відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 07.05.2019 року (а.с. 88-90, 97).

Розгляд справи відкладено на 03.06.2019 року на 10-30 год. (а.с. 98).

03.06.2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по процентах за збереження та користування коштами, отриманими за договором позики від 27.12.2011 року, в розмірі 4 413,15 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2019 року становить 120 104,07 грн., та три проценти річних в розмірі 678,46 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.06.2019 року становить 18 216,46 грн. (а.с. 105).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог залишено без розгляду (а.с. 109).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон №2147-VIII), відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» якого встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, на момент подання ОСОБА_1 заяви про збільшення позовних вимог (03 червня 2019 року) діяв ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлено, що перше судове засідання у даній справі було призначене на 07 травня 2019 року.

Отже, за змістом п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, саме до початку вказаного судового засідання позивач вправі була подати заяву про збільшення позовних вимог.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції, правильно виходив з того, що така заява подана з пропуском процесуальних строків, встановлених законом, а відтак, в силу вимог ст. 126 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Доводи апелянта про те, що перше судове засідання у даній справі, яке було призначене на 07.05.2019 року, не відбулося, оскільки було відкладено на 03.06.2019 року, а тому заява про збільшення позовних вимог подана нею на стадії до початку першого судового засідання, як того вимагає ч. 4 ст. 279 ЦПК України, є помилковими та суперечать положенням ч. 2 ст. 279 ЦПК України, якою встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання.

Протоколом судового засідання від 07.05.2019 року (а.с. 97) підтверджується, що перше судове засідання після скасування заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 28.07.2017 року було відкрито 07.05.2019 року та відкладено за клопотанням представника позивача з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення. Подання заяви про збільшення позовних вимог на даній стадії розгляду справи ч. 4 ст. 279 ЦПК України не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 03 вересня 2019 року