Справа № 303/4154/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

з участю секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року (головуючий суддя Курах Л.В.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ПАТ «Кредобанк» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору від 27.11.2015 № 860/2015 Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 288 468,26 гривень на строк до 26.11.2022.

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави від 27.11.2015, за яким у заставу банку передано транспортний засіб марки RENAULT, модель SANDERO, дата випуску 2015, № кузова НОМЕР_1 ., д.н.з АО НОМЕР_2 .

Також між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 27.11.2015 № 860/2015/S-1, згідно якого поручитель взяв на себе зобов`язання солідарно з ОСОБА_1 відповідати у повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником свого обов`язку за кредитним договором.

Позичальник своїх зобов`язань не виконував, унаслідок чого Банк зазначав, що його заборгованість станом на 12.04.2018 складає 244 413,38 гривень, з яких 222 367,71 гривень неповернута сума кредиту, 8 653,53 гривень прострочені відсотки, 10 592,14 гривень пеня, 2 800,00 гривень - несплачені судові витрати.

Банк зазначав, що скористався своїм правом на досудове врегулювання спору та у жовтні 2017 звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, у зв`язку з чим 17.10.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис № 1182 про звернення стягнення на предмет застави.

17.11.2017 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Крегулом І.І. було відкрито виконавче провадження № 55195694 з виконання цього виконавчого напису, однак на час подання позову виконавче провадження закрито, оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2018 у справі №303/6796/17 за позовом ОСОБА_1 даний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на дані обставини, Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 244 413,38 грн та судові витрати в розмірі 3666,20 грн.

06.08.2018 ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, яку в подальшому нею було відкликано і ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2018 було повернуто позивачу ОСОБА_2 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року позов ПАТ «Кредобанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» 67 690,54 грн заборгованості по кредитному договору № 860/2015 від 27.11.2015 та 10115,35 гривень судового збору. В решті позову відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк у частині визначеного розміру заборгованості. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позов Банку задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом помилково визначено розмір заборгованості; Банк звернувся із позовом у липні 2018 року про стягнення заборгованості станом на 12.04.2018, а місцевий суд врахував погашення кредиту, сплачені з 19.07.2017 по 10.05.2019, тобто, здійснені після пред`явлення позову; сторони домовилися у п. 5.4 кредитного договору, що строк позовної давності для стягнення неустойки прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 - просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що місцевий суд правильно врахував здійснені позичальником погашення заборгованості, які були сплачені до моменту ухвалення рішення; Банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, направивши 19.07.2017 боржнику письмову вимогу №27-1988/2017 про повне дострокове повернення кредиту згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, сума боргу на такий час становила 281627,88 грн.; з цього моменту право Банку нараховувати відсотки припинилося; після цього моменту позичальником сплачено Банку 215630,00 грн.; пеню нараховано Банком за межами строку річної спеціальної позовної давності; позивачем не підтверджено документально понесення судових витрат у розмірі 2800,00 гривень.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду не оскаржили, апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог ПАТ «Кредобанк», заявлених у суді першої інстанції - у частині визначеного розміру заборгованості за кредитним договором.

Представник апелянта та відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Банку просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27.11.2015 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 860/2015, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 288 468,26 гривень на строк до 26.11.2022 зі сплатою відсотків на умовах визначених цим договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави від 27.11.2015, за яким у заставу банку передано транспортний засіб марки RENAULT, модель SANDERO, дата випуску 2015, № кузова НОМЕР_1 ., д.н.з АО НОМЕР_2 .

Також між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 27.11.2015 № 860/2015/S-1, згідно якого поручитель взяв на себе зобов`язання солідарно з ОСОБА_1 відповідати у повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником свого обов`язку за кредитним договором.

Позичальник своїх зобов`язань не виконував, у зв`язку з чим 19.07.2017 Банком направлено ОСОБА_1 письмову вимогу за №27-1988/2017 про повне дострокове повернення кредиту (а.с. 128).

Також Банк у жовтні 2017 звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, у зв`язку з чим 17.10.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис № 1182 про звернення стягнення на предмет застави.

17.11.2017 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Крегулом І.І. було відкрито виконавче провадження № 55195694 з виконання цього виконавчого напису, однак на час подання позову виконавче провадження закрито, оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2018 у справі №303/6796/17 за позовом ОСОБА_1 даний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Дане рішення залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.01.2019 (а.с. 137-141).

Згідно письмової вимоги від 19.07.2017 №27-1988/2017 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становила 281 627,88 гривень, з яких: 244093,14 гривень строкова заборгованість по основному боргу; 16568,43 гривень прострочена заборгованість по основному боргу; 14107,64 гривень прострочені проценти; 2578,85 гривень нараховані проценти; 4279,82 гривень нарахована пеня.

Відповідно до цієї вимоги Банку від 19.07.2017, строк виконання основного зобов`язання настає протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 40 днів з моменту надсилання даної вимоги.

Колегія зазначає, що, пред`явивши 19.07.2017 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Звернення з вимогою про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припинилося після пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа N 14-10цс18) та від 04.07.2018 (справа N 14-154цс18, провадження N 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 року (права N 202/4494/16-ц).

Отже, нарахування відсотків та неустойки після пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України є безпідставним.

Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості позичальника, суд першої інстанції не врахував узгодженого сторонами кредитного договору строку позовної давності по пені.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 5.4 кредитного договору сторони домовилися, що строк позовної давності для стягнення неустойки прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитним договором.

Отже сторони узгодили, що строк позовної давності для стягнення неустойки становить три роки.

Задовольняючи частково вимоги банку про стягнення пені, суд першої інстанції виходив із того, що Банком пеня у розмірі 10 592,14 грн нарахована за період з 23.11.2016 по 12.04.2018 поза межами строків річної позовної давності, а сума пені у межах річного строку перед зверненням до суду (з 02.08.2017) становить 5972,48 гривень. Відтак загальна сума заборгованості становить 67690,54 гривень (61718,06 + 5972,48 = 67690,54).

Колегія суддів констатує, що згідно письмової вимоги від 19.07.2017 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становила 281 627,88 гривень (з яких: 244093,14 гривень строкова заборгованість по основному боргу; 16 568,43 гривень прострочена заборгованість по основному боргу; 14 107,64 гривень прострочені проценти; 2 578,85 гривень нараховані проценти; 4 279,82 гривень нарахована пеня).

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.07.2017 по 10.05.2019 ОСОБА_1 сплатив банку 215 630,00 гривень. Зокрема згідно наданого представником відповідача розрахунку за вказаний період ОСОБА_1 фактично було погашено 215 630,00 гривень з них: 14107,64 гривень прострочені проценти; 2578,85 гривень нараховані проценти; 16568,43 гривень прострочена заборгованість по основному боргу; 182375,08 гривень строкова заборгованість по основному боргу.

Встановлену суму здійсненого позичальником погашення у період з 19.07.2017 по 10.05.2019 скаржник - ПАТ «Кредобанк» - не оспорює.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд не мав враховувати погашення кредиту, здійснені позичальником після пред`явлення позову є необґрунтованими, а судом вірно враховано фактичні обставини справи та здійснене позичальником погашення заборгованості, що було сплачено до моменту ухвалення рішення.

Відповідно до п. 4.7 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: 1) прострочені платежі по сплаті процентів і комісій за користування кредитом, 2) прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу), 3) поточні платежі по сплаті нарахованих процентів і комісій за користування кредитом, 4) поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу), 5) пеня, штрафи та інші види неустойки.

Встановивши ту обставину, що розмір заборгованості позичальника станом на 19.07.2017 складав 281 627,88 гривень, а після цього ОСОБА_1 сплачено Банку 215 630,00 гривень, місцевим судом помилково обчислено залишок заборгованості, який з урахуванням складових боргу (зокрема наявної на той час пені у сумі 4279,82 грн) має складати 65997,88 грн (281627,88-215630,00=65997,88), замість помилково визначеної судом 61718,06 грн (саме вказану пеню не було враховано місцевим судом 61718,06+4279,82 = 65997,88).

Враховуючи те, що судом першої інстанції стягнуто пеню у розмірі 5972,5 грн, нараховану за період 02.08.2017 по 11.07.2018, а відповідачі дану суму не оспорюють та рішення в цій частині не оскаржують (при тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку припинилося після пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України), з урахування принципу диспозитивності, загальний розмір боргу позичальника становить 71970,38 грн (65997,88+5972,5 = 71970.38).

Доводи Банку про необхідність стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 2800,00 гривень, які включені позивачем до суми заборгованості є необґрунтованими, оскільки позивачем не підтверджено документально понесення судових витрат у розмірі 2800,00 гривень.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру заборгованості підлягає зміні, шляхом викладу другого абзацу резолютивної частини в новій редакції щодо стягнення заборгованості в сумі 71970,38 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При пред`явленні позову Банком було сплачено 3666,20 грн. судового збору (а.с. 1), а за подачу апеляційної скарги 5499,30 грн. (а.с. 192). Відтак, на користь позивача з відповідачів слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам (29,44%) 2698,32 грн., тобто з кожного по 1349,16 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 258, 265, п.2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини в такій редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78, ) 71970,38 грн. (сімдесят одну тисячу дев`ятсот сімдесят гривень 38 коп.) заборгованості по кредитному договору № 860/2015 від 27.11.2015.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного по 1349,16 гривень у відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2019 року.

Головуюча

Судді: