КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/396/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року місто Київ

справа №755/15309/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, постановлену під головуванням судді Чех Н.А., у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 640 грн. судового збору.

09 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року.

Заяву мотивував тим, що справа була розглянута за його відсутності, а позивачі свідомо не вказали фактичне місце його проживання.

Зазначав, що надані докази, на підставі яких ухвалено рішення, не є належними та суд першої інстанції позбавив його можливості надати свої докази в обґрунтування заперечень проти позову.

Вказував, що він не проживає у спірній квартирі, оскільки йому чинять перешкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не мав законних підстав залишати заяву без розгляду, оскільки згідно з ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження, а також згідно з ч.8 ст.285 ЦПК України суд міг залишити позовну заяву без руху або повернути.

Зазначав, що оскільки він подав заяву про перегляд заочного рішення протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення, він має право на поновлення пропущеного строку на подання такої заяви.

Вважає, що законодавством, а саме нормами статей ЦПК України, не передбачено, що пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення повинен бути поновлений шляхом подання до суду заяви чи клопотання, як зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідача до апеляційного суду від позивачів не надходило.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Позивачі та третя особа у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив зтого, що заявник пропустив строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, а заяви про його поновлення з поважних причин не подавав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Згідно супровідного листа від 14 травня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було направлено копію рішення суду від 14 травня 2018 року (а.с.67).

Матеріали справи не містять відомостей про отримання відповідачем копії рішення суду засобами поштового зв'язку.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії рішення, цього ж дня останній і отримав копію оскаржуваного рішення.

Згідно з ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не встановлені, - встановлюються судом.

Частинами 2-4 статті 284 ЦПК України визначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 при зверненні до суду 09 листопада 2018 року із заявою про перегляд заочного рішення суду від 14 травня 2018 року були пропущені строки на подання такої заяви, визначені ЦПК України.

З заявою чи з клопотанням про поновлення пропущеного строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 не звертався та не вказував будь які поважні причини пропуску строків, визначених ст.284 ЦПК України.

Можливість вирішення питання про поновлення пропущеного строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення при відсутності такої заяви від відповідача за власною ініціативою суду, законом не передбачена, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що законодавством, а саме нормами статей ЦПК України, не передбачено, що пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення повинен бути поновлений шляхом подання до суду заяви чи клопотання колегія суддів вважає безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року, оскільки відповідачем пропущено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду передбачений ЦПК України, а питання про поновлення процесуального строку заявником не ставилося.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування ухвали суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не навів переконливих доводів на спростування висновків суду першої інстанції.

Оскільки, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: