ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №587/1468/18

Номер провадження 22-ц/816/877/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року в складі судді Дашутіна І.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 06 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 липня 2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, станом на 30 квітня 2018 року у неї виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 37369,74 грн, з яких: 2709,45 грн - тіло кредиту, 32104,59 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 300 грн - нарахована пеня та комісія, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1755,70 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3748 грн 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 176 грн 65 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує, що оскільки строк дії картки встановлено до 31 травня 2016 року, а з позовом банк звернувся до суду в червні 2018 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором, чим переривав перебіг строку позовної давності. 10 липня 2015 року відповідачем самостійно проведено платіж через термінал самообслуговування у сумі 5,75 грн (відповідно до виписки відбулося поповнення своєї карти готівкою), а 17 вересня 2015 року було здійснено зарахування суми вклада з «Копілки» в розмірі 52,34 грн на сплату заборгованості за кредитом.

В частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості з тіла кредиту та пені рішення суду не оскаржується та відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За умовами кредитного договору, позичальнику на кредитну картку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 30 квітня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 37369,74 грн, з яких: 2709,45 грн - тіло кредиту, 32104,59 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 300 грн - нарахована пеня та комісія, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1755,70 грн - штраф (процентна складова).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» мотивоване тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання, у неї утворилась заборгованість у розмірі 3748,59 грн, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 2709,45 грн, заборгованості по процентам в сумі 739,14 грн та заборгованості по пені в сумі 300 грн.

Проте, з рішенням суду в частині стягнення заборгованості по відсоткам повністю погодитись не можна.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звідси, ОСОБА_1 має перед банком обов'язок щодо погашення заборгованості з тіла кредиту у розмірі 2709,45 грн.

Також з наданої АТ «КБ «Приватбанк» до суду виписки по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, які підтверджують факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що остання погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 30 % річних за користування кредитом.

Разом з цим, згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом на поточну заборгованість, виходячи зі ставки 30 % річних, з 01 вересня 2014 року - 34,8 % та з 01 квітня 2015 року - 43,2 % (а.с. 6).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34,8 % чи 43,2 %, з дотриманням вимог ст. 1056-1 ЦК України, банком не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис про згоду з останніми.

Тому проценти за користування кредитними коштами у даному випадку мають бути обраховані, виходячи із процентної ставки у розмірі 30 %.

Щодо висновку суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такого висновку дійшла ОСОБА_4 Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач в межах строків дії картки періодично сплачував кошти, які зараховувалися банком на погашення, в тому числі і відсотків. Така сплата відсотків не обумовлювалася відповідачем як сплата заборгованості по конкретному місячному платежу, про що не заперечував і представник відповідача в суді апеляційної інстанції. Тобто, відповідачем вчинялися дії, які свідчили про переривання строку позовної давності в частині вимог про стягнення відсотків.

Відповідно до представленої банком довідки ОСОБА_1 було видано кредитну картку № 938533 зі строком дії до 05/16 (а.с. 103).

Відтак, загальний розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст. 1048 ЦК України за період з 23 вересня 2014 року по 31 травня 2016 року становить 1455,95 грн і розраховується наступним чином:

4340 грн х 30 % х 19 днів : 360 днів = 68 грн 72 коп.,

30 грн х 30 % х 1 день : 360 днів = 0,03 коп.,

70 грн х 30 % х 1 день : 360 днів = 0,06 коп.,

816 грн 15 коп. х 30 % х 4 дні : 360 днів = 2 грн 72 коп.,

880 грн х 30 % х 4 дні : 360 днів = 2 грн 93 коп.,

2828 грн 27 коп. х 30 % х 9 днів : 360 днів = 21 грн 21 коп.,

2830 грн х 30 % х 30 днів : 360 днів = 70 грн 75 коп.,

4778 грн 27 коп. х 30 % х 10 днів : 360 днів = 39 грн. 82 коп.,

4711 грн. 77 коп. х 30 % х 20 днів : 360 днів = 78 грн. 53 коп.,

2925 грн 86 коп. х 30 % х 9 днів : 360 днів = 21 грн 94 коп.,

2708 грн 41 коп. х 30 % х 23 дні : 360 днів = 51 грн. 91 коп.,

2709 грн 45 коп. х 30 % х 486 днів : 360 днів = 1097 грн 33 коп.,

що в сумі дорівнює 1455 грн 95 коп.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), колегія суддів керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення штрафу, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки, як сплата пені так і штрафів передбачена за порушення строків внесення платежів по кредитному договору. Тому застосування пені разом із штрафами потягне подвійну відповідальність за одне й те ж порушення, що не допускається. У звязку з чим місцевий суд обґрунтовано стягнув з відповідача лише пеню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги у розмірі 210 грн. 38 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 114 грн. 44 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 37 369 грн 74 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду не підлягає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 липня 2010 року в розмірі 4465 грн 40 коп., з яких: 2709 грн 45 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1455 грн. 95 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 300 грн заборгованість за пенею.

В задоволенні решти вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» в рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції 210 грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 114 грн. 44 коп. в рахунок відшкодування судового збору за перегляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_5