Справа № 286/2809/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача борг - понесені витрати за сплату комунальних послуг в сумі 1031 грн. 07 коп. та 5000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що він та відповідач проживають в квартирі АДРЕСА_1 , ордер на яку йому та членам його сім`ї, на той час дружині, якою була відповідач, та дітям: сину - ОСОБА_3 та дочці - ОСОБА_4 , було видано на підставі рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради №385 від 18.12.2003. З 2016 року в квартирі зареєстрований ще їх онук - син доньки. Фактично діти та онук в квартирі не проживають. Проживають лише він та бувша дружина - відповідач. Всі особові рахунки на споживання комунальних послуг залишилися укладеними тільки з ним, так як рішенням Овруцького районного суду було відмовлено відповідачу у встановленні порядку користування квартирою та розподілі особових ракунків, так як квартира не є власністю мешканців. Відповідач з 2013 року не платила за користування газом. Він сплачував платежі своїми коштами. Він є інвалідом війни 2-ї групи. Інвалідність встановлена довічно. З 2015 року користується пільгами по оплаті комунальних послуг як «інвалід війни» та йому перераховувалася дотація. Відповідач за газ не платила тому станом на 20.03.2017 утворилася заборгованість в сумі 824 грн. 59 коп.. Станом на 27.07.2017 вона склала 1031 грн. 07 коп.. Грошей у нього не було, а відповідач відмовлялася оплатити заборгованість, тому 27.07.2017 квартиру було відключено від газопостачання.

Протягом двох років він просив відповідача оплатити борг, але вона відмовлялася. В квартирі влаштована система опалення від газового котла, яку він зробив за власний рахунок, а також є газова плита. Протягом двох років він не міг нормально жити в квартирі. Він замерзав, тому, що температура повітря взимку становила біля 10 градусів. Він не міг помитися, бо була відсутня гаряча вода, а також не міг приготувати їжу. Тому в 2018 році він сплатив заборгованість в сумі 1031 грн. 07 коп. та 09.07.2019 подачу природного газу було відновлено. Оскільки борг виник з вини відповідача, яка користувалася газом та не оплачувала його, тому борг має бути відшкодовано саме нею. В квартирі встановлено газовий лічильник. Діти та онук фактично в квартирі не проживають. Крім того, йому завдана моральна шкода, так як він протягом двох років не міг нормально жити, відчував душевні страждання з приводу порушення нормального способу життя, порушення його інтересів, неможливості придбати особисті речі в зв`язку з оплатою заборгованості. Моральну шкоду він оцінює в 5000 грн..

Відзив на позов відповідач не подавала.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, з підстав, наведених у позові. Крім того, зазначив, що в грудні 2018 року йому зробили операцію і він вимушений був шукати собі житло, так як в квартирі він проживати не міг.

Відповідач заперечила в задоволенні позову, пояснивши, що в них з позивачем була усна домовленість, що вона платить всі комунальні платежі, а він за газ. В них розділені поштові скриньки і їй квитанції за газ не йдуть. В 2017 році до неї приходив працівник з газового господарства та говорив за борг, однак вона сказала, що їй нічого не відомо. Позивач в квартирі не живе, а лише приходить. Живе він у своєї громадянської жінки. Вона платить комунальні платежі, які нараховуються без лічильника, і за дітей та онука. Вона ж заплатила і за поновлення газопостачання.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Положеннями ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

В ст. 7 вказаного Закону закріплено серед інших обов`язків споживача послуг і обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що підставі рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради №385 від 18.12.2003 на сім`ю з 4-х чоловік ОСОБА_1 , тобто позивачу, було видано ордер на жиле приміщення, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . В квартирі на даний час прописані сторони та їх діти і онук. Діти та онук фактично в ній не проживають. Вказані обставини підтверджуються копією ордеру на жиле приміщення №24 від 24.12.2003, довідкою КП «Гарне місто» від 24.07.2019 №7575 та не заперечуються сторонами.

Копії повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 20.03.2017, акту на відключення від газопостачання, акту на підключення до газопостачання від 09.07.2019, повідомлення про сплату рахунку за квітень 2017 року, фіскального чеку від 03.03.2018 (а.с. 6-10) підтверджують факти відключення квартири АДРЕСА_1 від газопостачання в зв`язку з наявністю заборгованості по оплаті даних послуг та його поновлення після погашення заборгованості в сумі 1031 грн. 07 коп.. При цьому відповідач не заперечувала, що борг було погашено саме позивачем. Однак, за підключення газопостачання заплатила вона, що підтверджується копією квитанції від 26.06.2019 (а.с.36).

Копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА №206735 від 04.09.2015 та довідка ТОВ «Житомиргаззбут» від 26.07.2019 №2425 (а.с. 11, 12) підтверджують інвалідність позивача другої групи з 31.08.2015, користування ним пільгою «інваліда війни» та отримання дотації на послуги газопостачання, а саме: в 2015 році в сумі 906 грн. 59 коп., в 2016 році - 3514 грн. 41 коп. та в 2017 році - 2603 грн. 26 коп..

Зважаючи на розмір вказаної пільги позивача та розмір заборгованості за спожитий газ станом на дату відключення, а також враховуючи, що відповідач сама повідомила, що позивач фактично в квартирі не проживає, а лише приходить, не проживають також їх діти та онук, не заперечувала обставину користування нею газовою плитою та повідомлення їй контролером газового господарства про наявність боргу за послуги, тому сума боргу за спожитий нею газ, який було оплачено позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2, п.п. 2, 4 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинногозв`язкуміж шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.. Обгрунтовує її тим, що протягом двох років він не міг нормально жити, відчував душевні страждання з приводу порушення нормального способу життя, порушення його інтересів, неможливості придбати особисті речі в зв`язку з оплатою заборгованості.

Однак, суд відмічає, що позивач визнав в судовому засіданні факт наявності двох окремих поштових скриньок його та відповідача; його твердження, що він надавав відповідачу ксерокопії квитанцій на оплату послуг газопостачання, нею заперечувалося; будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем не надано, як не надано і доказів його хвороби, післяопераційного стану та заподіяної моральної шкоди саме винними діями відповідача в зв`язку з неможливістю нормально проживати в квартирі. Крім того, позивач не заперечував і факт свого проживання у квартирі іншої жінки.

Аналізуючи та оцінюючи встановлені обставини справи, всі докази в їх сукупності, які долучені до справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

З огляду на встановлені обставини відшкодування суми оплаченого позивачем боргу суд рахує достатньою справедливою сатисфакцією за його порушені права.

Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 262 грн. 64 коп. в доход держави ((1536,80 грн. Х 17,09% - пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_2 , витрати за оплату послуг з газопостачання в сумі 1031 грн. 07 коп. та судовий збір в сумі 262 грн. 64 коп. в доход держави.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 02.01.2020.