РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/3632/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1610/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.

учасники справи:

правонаступники позивача-відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідач-позивач: ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2019 року, постановлену в складі судді Довгого І.І.., у справі №572/3632/15-ц ,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2019 року ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що у зв`язку з тим, що під час судового розгляду відповідачем можуть бути вчинені дії, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду. Просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 54, який раніше значився як будівля під навісу, на даний час іменується, як будівля, цех по переробці, дробіння, сушіння та фасування відходів та заборони розпорядження цим об`єктом нерухомості.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 54, який раніше значився як будівля під навісу, на даний час іменується, як будівля, цех по переробці, дробіння, сушіння та фасування відходів та заборони розпорядження цим об`єктом нерухомості.

В порядку зустрічного забезпечення на підставі ст. 154 ЦПК України зобов`язано відповідача ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок суду 55341 гривень та подати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Ухвала суду мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі правонаступник первісного позивача ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Вказує, що суд першої інстанції не пересвідчився у існуванні реальної загрози невиконання можливого рішення суду, а також відповідність виду забезпечення позову . Також суд не врахував, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності особи, яка здійснює таку діяльність.

Покликається на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали він являється власником на підставі договору дарування від 25 квітня 2019 року об`єкта нерухомого майна який має назву - будівля цеху по переробці, дробіння, сушіння та фасування відходів деревини, а не будівлі навісу про який вказує заявник. Крім того, застосовуючи зустрічне забезпечення суд першої інстанції не врахував дійсну реальну вартість цеху по переробці деревини .

Відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу неправомірного набуття відповідачем, за зустрічним позовом, права власності на майно, а саме об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 54, який раніше значився, як будівля піднавісу, на даний час іменується, як будівля, цех по переробці, дробіння, сушіння та фасування відходів .

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення зустрічних позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

За вказаних обставин, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність загрози відчуження спірного об`єкту і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких загроз невиконання чи утруднення виконання рішення у даній справі, спростовуються встановленими судами обставинами у справі, оскільки між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем, проте позивач ставить під сумнів законність набуття такого права первісним відповідачем

ОСОБА_5 аким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони розпоряджатися нерухомим майном, що є предметом спору у даній справі, є цілком доречним, обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову, оскільки відповідач може сховати, продати, знищити або знецінити майно. .

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Крім того, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно перебуває в його власності та користуванні.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про забезпечення позову.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.