Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/479/19

Номер провадження: 2/511/312/19

11 квітня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про тлумачення заповіту,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просив, витлумачити зміст заповіту посвідченого 19.10.2009 року секретарем виконкому Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С.Каретко, зареєстрованого в реєстрі за №39, зазначивши про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданим 28.01.2004 року.

В позові ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,20га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. За життя, а саме 19.10.2009 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С.Каретко, зареєстрованого в реєстрі за №39, згідно якого вона на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельний пай площею 7,20 га, який належав їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , що знаходиться на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Він у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса з заявоюпро прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , на підставі якої була заведена спадкова справа №13/2019. Однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з тим, що відповідно до складеного ОСОБА_2 заповіту від 19.10.2009 року вона заповіла ОСОБА_1 земельний пай з посиланням на Державний акт серії НОМЕР_2 , який відповідно до чинного законодавства посвідчує право власності на такий об`єкт як земельна ділянка. Таким чином при складанні заповіту допущено описку, яка послугувала підставою для відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, яку можливо виправити лише шляхом тлумачення цього заповіту судом відповідно до ст. 213, 1256 ЦК України. Тому просив суд, витлумачити заповіт, складений 19.10.2009 року померлою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 19.10.2009 року секретарем виконкому Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С.Каретко, зареєстрований в реєстрі за №39, зазначивши про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданим 28.01.2004 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та справу розглядати у його відсутність.( а.с. 19)

Відповідач представник Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та просив справу розглядати у відсутність представника. ( а.с.20)

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 14.09.2018 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області , актовий запис №492. ( а.с.5)

При житті ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого 28.01.2004 року Кошарською сільською радою належала земельна ділянка площею 7,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. ( а.с.6)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну її вищезазначену земельну ділянку.

При житті ОСОБА_2 19.10.2009 року було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С.Каретко, зареєстрований в реєстрі за №39, згідно якого вона на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельний пай площею 7,20 га, який належав їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , що знаходиться на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області., що підтверджується копією вказаного заповіту. ( а.с.8)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54992495 від 05.02.2019 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, щодо реєстрації спадкової справи №13/2019 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року за заявою ОСОБА_1 (а.с.11)

Однак приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Івановою А.Й. ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з тим, що відповідно до складеного ОСОБА_2 заповіту від 19.10.2009 року вона заповіла ОСОБА_1 земельний пай з посиланням на Державний акт серії НОМЕР_2 , який відповідно до чинного законодавства посвідчує право власності на такий об`єкт як земельна ділянка та було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про тлумачення заповіту в частині його дати народження, як спадкоємця за заповітом, якому заповідається майно, відповідно до ст. 213, 1256 ЦК України. (а.с.12)

Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику розгляду судами справ про спадкування", часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У статті 67 Закону України „ Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача.

Слід зауважити, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати суть волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може приймати на себе права власника щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті (оголошення померлим). Тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту. Останнє має наслідком спотворення волі заповідача.

З огляду в судовому засіданні спадкової справи № 13/2019 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся своєчасно. Окрім нього з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса більш ніхто не звертався.

При складанні заповіту померла вважала, що її остання воля є зрозуміла і бажала аби після її смерті право власності на належну її земельну ділянку перейшло позивачу.

Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача.

Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства.

При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок смерті.

У нотаріальному порядку позивач не може успадкувати спадкове майно, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовною заявою про тлумачення заповіту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та прийняття рішення про тлумачення заповіту складеного ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був посвідчений 19.10.2009 року секретарем виконкому Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С.Каретко, зареєстрованого в реєстрі за №39, зазначивши про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданим 28.01.2004 року.

Судовий збір сплачено позивачем в повному обсязі при зверненні до суду.

На підставі ст.213, 1233, 1256 ЦК України, керуючись ст. 81, ч. 3 ст. 200, 206, 259, 263-265, 268,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про тлумачення заповіту, - задовольнити.

Витлумачити зміст заповіту посвідченого 19.10.2009 року секретарем виконкому Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області В.С.Каретко, зареєстрованого в реєстрі за №39, зазначивши про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Кошарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданим 28.01.2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук