Номер провадження: 22-ц/813/181/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ковязіної А.Д.,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом на пені, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2015 року, ухваленого суддею Огренич І.В.,

встановив:

31.08.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 51 562,64 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсоткам в розмірі 11 040,69 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачами 30.01.2008 року був укладений кредитний договір та договори поруки, згідно якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 55 000 доларів США на строк до 30.01.2029 року, зі сплатою 12,4% річних, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3 В зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений був звернутися до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2015 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 30.01.2008 року в сумі 51 562,64 доларів США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 11 040,69 грн., з яких: кредитна заборгованість складає 48 787,53 доларів США; заборгованість по процентам - 2775,11 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 2447,47 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 8593,22 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 30.01.2008 року в сумі 51 562,64 доларів США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 11 040,69 грн., з яких: кредитна заборгованість складає 48 787,53 доларів США; заборгованість по процентам - 2775,11 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 2447,47 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 8593,22 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд зазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що про день та час розгляду справи віна не була повідомлена належним чином, а тому була позбавлена права подати зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним. Крім того зазначає, що суд виходив з розрахунку, який був наданий робітниками банку, але відповідно до висновку спеціаліста № 11/01 від 11.01.2018 року залишок непогашеної суми кредиту складає 44461,95 доларів США. Також ОСОБА_3 звертає увагу на те, що відповідно до висновку спеціалісту розмір реальної процентної ставки за кредитним договором від 30.01.2008 року складає 13,28%, а не 12,4%, як вказане в п.1.3. зазначеного договору, а абсолютне значення подорожчання кредит у розмірі 109718,98 доларів США, а не 104552,04 доларів США, як вказане в договорі, отже всі розрахунки банком здійсненням ставки 13,28%, що є порушенням істотних умов договору та вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не заявляв, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти її задоволення.

Представник відповідачів підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на їх задоволені.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 30.01.2008 року між Акціонерним комерційний банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0, відповідно до п.п.1.1.,1.2,1.3.1 якого відповідач ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 55 000 доларів США, зі сплатою 12,4% річних, який зобов'язалась повернути до 30.01.2029 року, шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.п.4.1,4.11 зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором, належним чином виконувати інші свої зобов'язання до договором.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в порядку, передбаченому п.п.8.1-8.6 кредитного договору.

Згідно договору поруки №175962 від 30.07.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, останній на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед АКІБ «УкрСиббанк» відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.

Також, згідно договору поруки №175965 від 30.07.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, останній на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед АКІБ «УкрСиббанк» відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3, які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.

Як вбачається з п.п.1.3,1.4 зазначених договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, а також при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.

Згідно розрахунку, станом на 27.08.2015 року відповідачі мають заборгованість за кредитом в розмірі 51 562,64 доларів США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 11 040 ,69 грн., з яких: кредитна заборгованість складає 48 787,53 доларів США; заборгованість по процентам - 2775,11 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 2447,47 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 8593,22 грн.

Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27.10.2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (крепит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання стають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що через неналежне сповіщення про розгляд справи, відповідачка була позбавлена права подати зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним, оскільки твердження про неналежне сповіщення спростовується матеріалами справи (справа розглянута в заочному порядку), більше того колегія зауважує, що вимоги про визнання кредитного договору недійсним позичальник міг заявити в незалежності від пред'явлення до нього позову про стягнення заборгованості за кредитом (чого не було ним зроблено з 30.01.2008 року по теперішній час).

Також не обґрунтованими є доводи апелянта що суд першої інстанції здійснив невірний розрахунок заборгованості за кредитом, оскільки висновок спеціаліста № 11/01 від 11.01.2018 року, на який апелянт посилається як на підтвердження своїх доводів, не є належним доказом.

Відповідач, будучи представлений в суді адвокатом, клопотань про призначення судової експертизи не заявляв, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції не надав, як до суду першої так і апеляційної інстанції.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо відмови у задоволенні позву не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст11 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення) та ст.13 діючої редакції ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2015 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.02.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева