УХВАЛА

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 2-5248/11

провадження №61-1129св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом, - Національний банк України,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України, ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та виключення з реєстрів записів про державну реєстрацію іпотеки і заборони відчуження нерухомого майна за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2012 року, ухвалене у складі судді Гайдук С. В., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року, постановлену колегією у складі суддів: Корчевного Г. В., Слободянюк С. В., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У березні 2011 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України, ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та виключення з реєстрів записів про державну реєстрацію договору іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2012 року первісний позов задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»заборгованість за кредитним договором № 014-2008-121 від 30 січня 2008 року в сумі 94 031,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 5 квітня 2012 року становить 751 111,07 гривень, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 219 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2012 року залишено без змін.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про стягнення з нього заборгованості та задовольнити його зустрічний позов.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Кодексу на час проведення попереднього розгляду справи, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частиною третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя зі складу суду дійшов такого висновку. Про призначання справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

У зв'язку з відсутністю підстав, встановлених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, та наявністю обставин, передбачених частиною п'ятою цієї статті, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду.

З урахуванням категорії і складності справи касаційний суд дійшов висновку про необхідність перегляду судового рішення колегією суддів суду касаційної інстанції у складі п'яти суддів (частини четверта, одинадцята статті 34 ЦПК України).

У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України (частина перша статті 402 ЦПК України).

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України, ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та виключення з реєстрів записів про державну реєстрацію іпотеки і заборони відчуження нерухомого майна за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2012 року і ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук