Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 689/973/15-ц

провадження № 61-10397св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2015 року у складі судді Шевчик О. М. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року у складі суддів: П'єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

учасники справи:

позивач - прокурор Ярмолинецького району Хмельницької області,

відповідачі: Ярмолинецька районна державна адміністрація, ОСОБА_1, Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області,

треті особи: Баламутівська сільська рада Ярмолинецького району Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року прокурор Ярмолинецького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом до Ярмолинецької районної державної адміністрації, ОСОБА_1, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, у якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 16 жовтня 2009 року № 745/2009-р «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання ОСОБА_1 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; визнати незаконним та скасувати розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 09 грудня 2009 року № 892/2009-р «Про передачу земельних ділянок в приватну власність гр. ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 16 грудня 2009 року серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2; скасувати запис про реєстрацію державного акта в ід 16 грудня 2009 року серії НОМЕР_1 в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 58.

На обґрунтування вимог прокурор посилався на те, що згідно з інформацією відділу Держземагентства у Ярмолинецькому районі від 07 травня 2015 року земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, яку отримав ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, належить до земель резервного фонду. Передача вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 відбулася з порушенням вимог статей 25, 33, 78, 116, 118 ЗК України та пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій у приватну власність передаються земельні ділянки (крім земель резервного фонду) працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Створений у процесі приватизації резервний фонд земель призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням переважно громадянами, зайнятими у соціальній сфері на селі, а також іншими особами, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Разом з тим, ОСОБА_1 членом колишнього колгоспу ім. Горького, Спілки селян с. Баламутівка та сільськогосподарського товариства «Обрій» не був, у соціальній сфері села не зайнятий, на території сільської ради не зареєстрований та не проживає. Оскаржуваними рішеннями порушено інтереси держави, оскільки з державної власності протиправно вибула земельна ділянка, яка не могла бути передана у власність, оскільки належить до земель резервного фонду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області створений резервний фонд і спірна земельна ділянка належить до цього резервного фонду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд розглядав справу неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що прокурор не довів, що наданням земельної ділянки ОСОБА_1 порушені права інших осіб та що одержана відповідачем земельна ділянка належала до земель резервного фонду. В підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, прокурор надав суду довідку відділу Держземагентства в Ярмолинецькому районі Хмельницької області від 07 травня 2015 року № 0-2221-0.3-2922/2-15, згідно з якою земельна ділянка, яку одержав ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, належала до земель державної власності (земель резервного фонду), яка не може бути визнана належним та допустимим доказом, оскільки вона не містить інформацію щодо предмета доказування, та не підтверджена достатніми та об'єктивними засобами доказування. За повідомленням представника відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, який готував довідку від 07 травня 2015 року, резервний фонд відповідно до Земельного кодексу від 2001 року не створений. Зазначена земельна ділянка при передачі її у власність ОСОБА_1 до резервного фонду не належала, резервний фонд не створювався, а лише винесений на карту, однак технічної документації на це немає, рішення сесії сільської ради про створення резервного фонду також немає. Надані на стадії апеляційного провадження матеріали технічного звіту щодо коректування планового матеріалу зйомок минулих років с. Баламутівка, копія державного акта про право колективної власності, схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), викопіювання з публічної кадастрової карти України достовірно не підтверджують, що передана у приватну власність ОСОБА_1 земельна ділянка площею 2 га відносилась до земель резервного фонду. За повідомленням архівного відділу Ярмолинецької РДА від 19 жовтня 2015 року, за період 1995-1999 року рішення сесії щодо створення резервного фонду земель с. Баламутівка не виявлено. Крім того, наявна у матеріалах справи довідка Баламутівської сільської ради від 30 квітня 2015 року № 158, згідно з якою на території сільської ради проживають громадяни, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду, але земельні ділянки у власність не отримували, не підтверджує факт порушення прав цих громадян внаслідок надання земельної ділянки відповідачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати судові рішення та задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 1 від 28 лютого 1995 року спілці селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області передано у колективну власність 1082,9 га земель та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право колективної власності на землю. 15 грудня 1995 року видано державний акт про право колективної власності на землю спілки селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області, технічна документація щодо видачі якого містить експлікацію земель КСП, що відображає землі резервного фонду та їх місце розташування. Спірна земельна ділянка розташована у межах зазначеного резервного фонду. Крім того, рішенням Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 3 від 31 серпня 2000 року виділено 50 % земель запасу і резервного фонду сільської ради, що становить площу 106 га, для надання у користування земельних ділянок працівникам і пенсіонерам соціальної сфери. Про позовну давність відповідач зазначив у запереченні на позов, а не в окремій заяві, тому строки позовної давності не підлягають застосуванню.

(2) Позиція відповідача

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про створення резервного фонду земель с. Баламутівка не приймалося. Крім того, рішенням Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 7 від 31 серпня 2000 року та № 2 від 10 травня 2000 року було проведено обмін земель резервного фонду поля НОМЕР_3 на землі запасу полів НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6. Таким чином, з 2000 року поле НОМЕР_3, де знаходиться його земельна ділянка, належить до земель запасу.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

26 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди установили, що розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації від 16 жовтня 2009 року № 745/2009-р «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 дозволу та вимог на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» затверджено матеріали вибору земельних ділянок та надання у тому числі ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації від 09 грудня 2009 року № 892/2009-р «Про передачу земельних ділянок в приватну власність гр. ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства на території Баламутівської сільської ради за межами с. Баламутівка» затверджено проект землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність у тому числі ОСОБА_1 площею 2 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2.

16 грудня 2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Рішенням Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 1 від 28 лютого 1995 року спілці селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області передано у колективну власність 1082,9 га земель та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право колективної власності на землю.

15 грудня 1995 року видано державний акт про право колективної власності на землю спілки селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області.

Позивач обґрунтовує підстави позову тим, що ОСОБА_1 передана земельна ділянка у межах вказаного резервного фонду.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора, суди виходили із того, що прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на території Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області був створений резервний фонд земель та що спірна земельна ділянка, передана у власність відповідача, належить до цього резервного фонду.

У пункті 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Статтею 5 ЗК України 2002 року передбачено, що сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем.

Згідно з частинами 1, 10, 11 статті 25 ЗК України 2002 року при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині 1 цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Аналогічні норми містила стаття 5 ЗК України 1990 року, чинна на момент прийняття рішення Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 1 від 28 лютого 1995 року про передачу спілці селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області 1082,9 га земель у колективну власність.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 березня 1995 року № 18 був затверджений Тимчасовий порядок проведення робіт по видачі державних актів колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, на право колективноївласності на землю (далі - Тимчасовий порядок).

Відповідно до положень пункту 5 Тимчасового порядку організацію робіт по визначенню земель, що підлягають передачі у колективну власність, забезпечує районний відділ земельних ресурсів, який у разі необхідності залучає спеціалістів філіалу (відділення) інституту землеустрою Української академії аграрних наук. В місячний термін з дня отримання клопотання колективу сільськогосподарського підприємства про передачу земель у колективну власність виготовляється документація, до складу якої включаються: пояснювальна записка; клопотання колективного сільськогосподарського підприємства до відповідної місцевої ради про передачу земель у колективну власність; звернення сільськогосподарського підприємства до районної державної адміністрації про створення комісії з визначення земель, що підлягають передачі у колективну власність відповідному колективному сільськогосподарському підприємству; рішення або розпорядження районної державної адміністрації про створення комісії з визначення земель, що підлягають передачі у колективну власність відповідному колективному сільськогосподарському підприємству; планово-картографічний матеріал з відображенням на ньому земельних ділянок державної та колективної власності, оформлений підписами голови та членів комісії; експлікація земель в межах землекористування відповідного

колективного сільськогосподарського підприємства; рішення сільської, селищної, міської ради щодо передачі земель у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству (рішення районної ради якщо в межах землекористування колективного сільськогосподарського підприємства функціонує дві або більше сільських рад).

Згідно із пунктом 6 Тимчасового порядку визначення земель колективної власності здійснюється, як правило, на планово-картографічному матеріалі (мірило 1:10000), при цьому використовуються копії планів землекористування, внутрігосподарського землеустрою, коректування планових матеріалів зйомок минулих років, на які наносяться зміни в межах контурів і угідь з використанням матеріалів формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад, встановлення меж сільських населених пунктів.

На планово-картографічному матеріалі відображаються землі державної власності, які залишаються у постійному користуванні колективного сільськогосподарського підприємства: землі лісового фонду, землі водного фонду, землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, землі створюваного резервного фонду тощо (пункт 7 Тимчасового порядку).

Документація, вказана в пункті 5 цього Тимчасового порядку, подається відповідній сільській, селищній, міській раді, яка в місячний строк розглядає її та приймає рішення про передачу землі в колективну власність (пункт 8 Тимчасового порядку).

На підставі рішення ради та згідно з документацією, передбаченою пунктом 5 цього Тимчасового порядку, колективним сільськогосподарським підприємствам Радою, що прийняла рішення про передачу земель у колективну власність, видається державний акт на право колективної власності на землю.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що планово-картографічний матеріал є складовою документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування приймав рішення про передачу землі в колективну власність, а тому відображення в ньому земель резервного фонду підтверджує обставини його створення та місце розташування земель резервного фонду.

15 грудня 1995 року видано державний акт про право колективної власності на землю спілки селян с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області, планово-картографічний матеріал до якого відображає місце розташування земель резервного фонду (т. 1, а. с. 179).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суди дійшли висновку про необхідність доведення обставин створення резервного фонду під час передачі земель у колективну власність окремим рішенням органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, проте не вказали правову підставу такої вимоги до засобів доказування у справі.

Крім того, в матеріалах справи містяться рішення Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 7 від 31 серпня 2000 року та № 2 від 10 травня 2000 року, за якими проведено обмін земель резервного фонду поля НОМЕР_3 на землі запасу полів НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 (т. 1, а. с. 87, 88).

Вказані рішення стосуються предмета доказування у справі, оскільки вказують на реалізацію Баламутівською сільською радою повноважень щодо розпорядження землями резервного фонду та обмін цих земель на землі запасу.

Разом з тим, оскаржувані судові рішення не містять висновків щодо оцінки вказаних рішень Баламутівської сільської ради, зокрема доводів про дослідження обставин щодо обміну у 2000 році земель резервного фонду на землі запасу, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, обґрунтованість позову на підставі допустимих доказів не перевірена, а тому питання про застосування позовної давності є передчасним, у зв'язку з чим в цій частині доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Враховуючи допущені судами порушення норм процесуального права, ухвалені ними рішення необхідно скасувати із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик