Справа № 310/4186/17
2/310/743/19
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2019 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Берестівська сільська рада Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним,

встановив:

В Бердянському міськрайонному суді Запорізької області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування вимоги про визнання заповіту недійсним позивачка зазначила наступне. В тексті заповіту від 28 квітня 2015 року, складеного від імені ОСОБА_4 , вказано, що у зв`язку із слабким зором заповідач сама не може прочитати та підписати заповіт, тому на її прохання і в її присутності заповіт прочитано і підписано ОСОБА_5 . Жодного медичного документу на підтвердження неспроможності заповідача фізично особисто поставити підпис в заповіті немає, померла не перебувала на обліку у лікаря-офтальмолога, взагалі не оглядалась таким лікарем, за життя ОСОБА_4 не мала фізичних вад, тому могла особисто прочитати за допомогою окулярів та підписати заповіт. ОСОБА_4 в силу дуже похилого віку (на час посвідчення заповіту їй виповнилось 93,5 роки), психічного та фізичного стану здоров`я на момент укладення заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та повністю керувати ними.

До початку розгляду справи по суті позивачкою було заявлено клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, яку ОСОБА_1 просила призначити після допиту свідків, оскільки пояснення свідків матимуть значення для експертів.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_7 , яка була сестрою ОСОБА_4 , остання дуже переживала, стала себе погано почувати. Свідок допомагав їй по господарству, оскільки ОСОБА_4 не могла сама справлятися. З роками вона перестала розуміти, що робить, не впізнавала людей, ходила в лахмітті, в будинку у неї було брудно, дуже часто змінювався її настій вона то плакала, то лаялась. Останній час ОСОБА_4 на вулицю не виходила, їй було призначено соціального працівника. Зазначив, що не впізнавала ОСОБА_4 людей не тому, що у неї був слабкий зір, а в зв`язку із проблемами з пам`яттю.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона працювала соціальним робітником, з 2005 року по 2015 рік її закріпили за ОСОБА_4 . Після смерті сестри ОСОБА_4 дуже за нею сумувала, плакала, потім стала поводитись дивно все забувала, перестала впізнавати людей, нічого не робила по господарству, не слідкувала за собою, ходила брудною, не давала її мити. Приблизно за 4 роки до смерті ОСОБА_4 стало зовсім погано треба було їй готувати їжу та годувати її, прибирати після неї. Господарства у неї не було. В 2015 році ОСОБА_4 вже нічого не розуміла, грошима не користувалась, далі двору не виходила, людей не впізнавала та відносилась до них із остережністю, звіту своїм діям не віддавала. Коли помітили, що в будинку почали пропадати гроші та речі, її почали закривати в будинку.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 пояснила, що з ОСОБА_4 вона вперше зустрілась в 2007 році на похороні її сестри ОСОБА_7 . За проханням ОСОБА_1 вона приблизно один раз на місяць заїжджала до ОСОБА_4 , щоб привезти їй харчі та ліки. Настрій у останньої був мінливий, в 2015 році вона вже майже нікого не впізнавала, спілкуватися з нею було важко. В будинку було холодно, брудно, господарство не велось. ОСОБА_4 стала агресивною, її закривали в будинку, щоб вона нікуди не пішла. Не впізнавала людей ОСОБА_4 не в зв`язку із поганим зором, а в зв`язку із поганою пам`яттю. З дня знайомства до смерті ОСОБА_4 психічний стан останньої дуже змінився, вона стала зовсім іншою людиною.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_4 дуже важко перенесла смерть сестри ОСОБА_7 , вона постійно плакала, скаржилась на запаморочення, погані сни. Стан ОСОБА_4 постійно погіршувався. Остання з великою обережністю ставилась до людей, які приходили до неї, з 2010 року вже не могла себе обслуговувати, перестала орієнтуватись в подіях, датах, дуже погіршився її психічний стан, вона нічого не пам`ятала, навіть скільки їй років, дату народження. За ОСОБА_4 доглядали дві жінки, які її годували, купали, прибирали за нею, залишатися одна та обслуговувати себе самостійно вона вже не могла. Свідку відомо, що ОСОБА_4 бездумно віддавала свою пенсію, подарувати кому-небудь щось свідомо вона не могла в силу стану свого здоров`я. На зір ОСОБА_4 не скаржилась, не впізнавала людей в силу поганої пам`яті.

ОСОБА_1 , допитана судом в якості свідка, пояснила наступне. Вона є двоюрідною онукою ОСОБА_4 , рідною бабою свідка була ОСОБА_7 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були рідними сестрами, проживали через одну хату, підтримували одна одну. Смерть ОСОБА_7 дуже вразила ОСОБА_4 , вона дуже плакала, говорила, що сестра їй постійно сниться. ОСОБА_1 приїжджала до ОСОБА_4 , допомагала їй, привозила їжу, ліки. З роками ОСОБА_4 опустилася не прала речі, в хаті було брудно. З 2005 року до початку 2016 року за нею доглядав соціальний працівник. Чужих людей ОСОБА_4 до себе не підпускала, сама не скуплялась, грошам ладу дати не могла. З кожним роком стан ОСОБА_4 погіршувався, у неї бували запаморочення, високий тиск, вона могла внаслідок цього впасти. Сільські лікарі допомогу їй не надавали, лише щороку переписували у картці її діагноз. ОСОБА_4 перенесла інсульт, потребувала консультації невропатолога, психіатра, Чому про це відсутні записи у медичній картці останньої питання до лікарів. ОСОБА_4 перестала впізнавати родичів позивачки, одягалась лише із сторонньою допомогою, не слідкувала за порядком в будинку, не розуміла, що вона робить, не пам`ятала події, які були напередодні. В 2014-2015 роках соціальні працівники та сусіди зачиняли ОСОБА_4 , щоб остання нікуди не пішла. Гроші у неї крали, вона не могола пояснити, куди вона їх поділа. Крім зазначеного, з 2014 року у ОСОБА_4 з`явились галюцинації, вона розмовляла з мерцями. Восени 2015 року ОСОБА_4 вже злягла, її купали, одягали, годували. Вона нічого не розуміла, не могла відповісти на питання, погано чула. Тесть відповідача є фермером, він збирає паї, тому приходив до ОСОБА_4 з метою заволодіння належного останній земельним паєм. Розуміти зміст заповіту та дії осіб, які до неї прийшли для складання заповіту, ОСОБА_4 не могла. Люди, які складали заповіт, значно молодші за ОСОБА_4 , у них не було спільних інтересів, тому виникає питання, як вона могла їх до себе допустити, а тим більше погодитися ні підписання заповіту. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_4 не могла розуміти зміст заповіту та керувати своїми діями під час його підписання. Крім наведеного, на проблеми із зором остання не скаржилась, відсутні будь-які медичні документи на підтвердження того, що ОСОБА_4 погано бачила. Вважає, що особи, які складали і підписували від імені ОСОБА_4 заповіт, скористались її психічним станом.

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року по справі було призначено проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» від 20 лютого 2019 року № 93 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент складання нею заповіту від 28 квітня 2015 року виявляла психічні розлади у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астентичного) розладу вираженого ступеню внаслідок органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, ХНМК). Ступінь наявних психічних розладів був таким, що вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 28 квітня 2015 року.

06 травня 2019 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи через те, що він вважає вищевказаний висновок невмотивованим належним чином та необґрунтованим з наступних підстав. Експертами не встановлено та у висновку експертизи не зазначено жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували та надавали можливість встановити психічний стан заповідача саме на час складання заповіту, тобто станом на 28 квітня 2015 року. У висновку експертизи зазначено, що заповідач виявляла психічні розлади не у зв`язку із психічним захворюванням, а у зв`язку із соматичним захворюванням, тобто експерти наводять аргументи на користь розладу психічної діяльності певного виду, але діагноз формулюється в поняттях нозології, без уточнення синдрому, перебігу хвороби на протязі багатьох років; не зазначено динаміки захворювання; наявні ознаки фізичного розладу здоров`я та її загострення могли помилково сприйматися свідками та експертами за ознаки психічного розладу. Крім того, досліджена медична документація не свідчить про порушення психічного стану заповідача, жодного разу під час медичного огляду ОСОБА_4 медичні працівники не зазначали, що вона перебуває в неадекватному стані, чи у неї порушена свідомість, чи є ознаки психічної хвороби. Основним джерелом доказів у висновку були пояснення свідків, до яких слід ставитися критично. У висновку не відображено, що 13 липня 2014 року ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2 батька відповідача по справі, який згодом помер, тому і було складено новий заповіт на користь самого відповідача, оскільки заповідач бажала, щоб спірна земельна ділянка перейшла в родину ОСОБА_11 , які були сусідами, доглядали за нею, допомагали їй на протязі багатьох років. Таким чином, показання свідків при їх аналізі можуть оцінюватися експертом в тій мірі, в якій вони відображають психічний стан підекспертного, а прийматися як науковий медичний факт лише тоді, коли їх зміст знаходить підтвердження при порівнянні з іншими фактичними даними про психічний стан під експертного в їх сукупності, але такі дані експертами не встановлені.

Допитані судом експерти, які проводили експертизу від 20 лютого 2019 року № 93, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що вказану експертизу проведено у відповідності з діючим законодавством, пріоритетним при формуванні висновків було дослідження медичної документації померлої, додатково враховувались пояснення свідків. Свої висновки експерти підтримали.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлене клопотання.

Позивачка заперечувала проти призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки відповідачем та його представником не доведено необґрунтованості висновку експертів, він не викликає сумнівів у його правильності. Експерти повно відповіли на поставлені перед ними питання, дослідницька частина експертизи узгоджується з матеріалами справи. У разі задоволення судом клопотання відповідача просила призначити проведення експертизи іншому, ніж зазначено в клопотанні, закладу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування одного із основоположних елементів правосуддя.

Серед джерел доказів відповідно до ст. 76 ЦПК України є висновок експерта.

За правилами ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 грудня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» повторна експертиза призначається судом, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що клопотання відповідача підлягає задоволенню, ним доведено, що висновок первинної експертизи викликає сумніви у його правильності, які пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю, оскільки у вказаному висновку, в тому числі, не зазначено динаміки захворювання, відсутній анамнез заповідачки. Враховуючи наведене, з метою усунення протиріч, суд вважає за необхідне призначити по справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно із ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Враховуючи наведене, з метою усунення сумнівів в упередженості експертів, суд вважає за можливим доручити виконання експертизи експертам Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 252, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_2 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Призначити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Берестівська сільська рада Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради (КНП «ХОЗЗНПД»), 32120, Скаржниці Ярмолинського району Хмельницької області.

На вирішення експертів поставити питання:

1.Чи страждала померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким-небудь психічним захворюванням на момент складання заповіту 28 квітня 2015 року?

2.Чи могла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміти значення своїх дій та керувати ними під час укладення заповіту 28 квітня 2015 року?

В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи.

Витрати на проведення експертизи покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за свідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

На час проведення експертизи провадження в справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 27 грудня 2019 року.

Суддя О.М. Вірченко