Провадження № 2/715/975/19
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2019 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретаря судового засідання Затолошна Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей міської ради про реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,-
ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 18 червня 2014 року по 19 лютого 2018 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . Від вказаного шлюбу в них народилися двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають разом з нею.
29 березня 2019 року вона вийшла заміж за ОСОБА_5 та взяла його прізвище. На даний час вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , де разом з нею проживає та зареєстрований її син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_3 проживає без реєстрації.
Посилається на те, що ОСОБА_2 не надає дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Просить суд, ухвалити рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 без згоди на те батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте від її представника ОСОБА_6 надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтвердила повністю, просила суд справу розглядати без їх участі.
Вiдповiдач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2014 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.02.2018 року було розірвано.
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, встановлено, що 29.03.2019 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_1 , прізвище останньої після укладення шлюбу « ОСОБА_1 ».
З розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів, у ОСОБА_2 мається заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37 778,77 грн.
Згідно копії акту КЖРЕП-14 №356 від 07.09.2019 року, в квартирі по АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_9 - 1971 року народження, ОСОБА_10 - 1966 року народження, ОСОБА_11 - 1992 року народження, ОСОБА_1 - 1996 року народження та ОСОБА_4 - 2016 року народження, ОСОБА_3 - 2014 року народження проживає без реєстрації.
Відповідно до вимог ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
У відповідності до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). За п. 26 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Відповідач згоди на реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає.
Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Правилами реєстрації місця проживання, не визначено.
Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону.
Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми Закону.
Окрім того, суд керується нормою прямої дії, що наведена в ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.
Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, з метою соціального захисту прав дитини, приймаючи до уваги те, що дитина не досягла чотирнадцяти років та враховуючи ухилення відповідача як батька від надання письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання позивача, суд вважає необхідним надати позивачу дозвіл на реєстрацію місця проживання разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини - ОСОБА_2 ..
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, ст. 4, 13, 76-81, 95, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК, ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства",Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: