ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8976/19 Справа № 206/6560/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про зміну способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 132-135).

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , за кредитним договором №ML-307/106/2008 від 07.05.2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () у загальному розмірі 198019,80 доларів США, що за курсом НБУ - 2117905,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1572699,02 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом 38321,38 грн., пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитом 239152,63 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки домоволодіння та земельну ділянку загальною площею 0,0999 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_1 , шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки №PML-307/106/2008 від 07 травня 2008 року, з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_1 до органів реєстраційної служби тощо, за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження. На даний момент ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позбавлений можливості виконати зазначене рішення суду з зазначеним способом виконання, що стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року у задоволенні вищевказаної заяви відмовлено (а.с. 148-150).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в заявник просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення яким заяву задовольнити, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с. 152-156).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви банку, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувшись з заявою про зміну способу виконання рішення суду, не надало доказів на підтвердження своїх вимог, що унеможливлюють виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

При розгляді заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судом першої інстанції не встановлено обставини, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим у розумінні ст. 435 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням суду від 11 січня 2018 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , за кредитним договором №ML-307/106/2008 від 07.05.2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () у загальному розмірі 198019,80 доларів США, що за курсом НБУ - 2117905,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1572699,02 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом 38321,38 грн., пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитом 239152,63 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки домоволодіння та земельну ділянку загальною площею 0,0999 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_1 , шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки №PML-307/106/2008 від 07 травня 2008 року, з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_1 до органів реєстраційної служби тощо, за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.

Рішення суду набрало чинності та було отримано для виконання ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У частині першій ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і ст.435 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Згідно правової позиції, викладеної у справі №6-1680цс16: відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що матеріалами справи не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а виконання рішення суду можливо без зміни способу та порядку його виконаня.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про зміну способу виконання рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що на даний момент заявник позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду з причин відсутності необхідних документів для реалізації предмета іпотеки, відсутності попиту покупців, відсутності у Банка вільного доступу до предмету іпотеки, який необхідний для проведення реалізації предмету іпотеки на підставі рішення суду, та усі вищезазначені факти роблять неможливим виконання рішення суду з зазначеним способом виконання, оскільки норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Крім того слід зауважити, що відповідно до статті 45 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, придбавши майно за його початковою ціною.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що відсутність необхідних документів для реалізації предмета застави і попиту покупців, доступу до предмета іпотеки є суттєвими обставинами та ускладнюють виконання рішення суду не ґрунтуються на законі, оскільки банк фактично просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а змінити спосіб захисту свого права у розумінні положень ст.16 ЦК України, що є неприпустимим.

За змістом статті ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому вказану ухвалу відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров