ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» грудня 2019 року

м. Харків

справа № 640/17775/13-ц

провадження № 22ц/818/5983/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»,

заінтересовані особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , представник заінтересованої особи Григор`єв А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2019 року в складі судді Зуб Г.А.

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист № 640/17775/13-ц, виданий Київським районним судом м. Харкова на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/1600/74/98604 від 28 березня 2008 року.

В ході виконавчого провадження винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45827830.

Зазначив, що 26 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/20.

27 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № ВП-27052016.

30 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 30/05/2016-01, відповідно до умов якого товариство набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в тому числі, і до ОСОБА_1 .

Просив задовольнити заяву із заміною сторони виконавчого провадження у справі № 640/17775/13-ц з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» з правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» у справі № 640/17775/13-ц, номер провадження № 2/640/435/18, за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором лише в частині стягнення з ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що станом на 12 серпня 2019 року та 10 жовтня 2019 року згідно витягу з АСВП по ОСОБА_2 відкритих виконавчих проваджень немає, в тому числі, виконавче провадження № 45827830 завершено, отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви; що заявником обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права; що він не отримував письмового повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні ані від Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ані від Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», ані від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», ані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»; що заявником не надано будь-яких додатків на підтвердження здійснення дій на реальне виконання договору та безпосередньо було передано право вимоги Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» до Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» щодо кредитної заборгованості ОСОБА_2 , зокрема акт прийому-передачі права вимоги; що заявником не дотримано порядку подання письмових доказів, тому дані докази є недопустимими, таким чином заявником не надано допустимих доказів переходу права вимоги від банку до товариства; що перехід права вимоги здійснювалось у травні 2016 року, проте, банк в 2016-2018 роках брав участь у судових справах, як кредитор і не надав ніякої інформації, що ним було передано право вимоги до інших осіб та здійснено правонаступництво; що суд здійснив заміну сторони у цивільній справі, а не у виконавчому провадженні; що до матеріалів справи не долучено належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність представника заявника, а саме відсутні докази того, що представник є керівником товариства або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені товариства, як і не долучено доказів на підтвердження адвокатської діяльності представника.

23 грудня 2019 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просив судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. При цьому посилався на те, що без заміни сторони правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження; що заміна сторони правонаступником може бути проведена на будь якій стадії процесу; що повноваження представника товариства зазначені в довіреності, яку посвідчено генеральним директором товариства.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що заміна сторони правонаступником може відбуватися на будь якій стадії процесу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повторним заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2018 року у справі № 640/17775/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/1600/74/98604 від 28 березня 2008 року у розмірі 147 270,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 серпня 2018 року становить 4 042 565,34 грн, заборгованість за відсотками - 1 305 642,52 грн та сума нарахованої пені за порушення строків повернення кредитної заборгованості у розмірі 50 000,00 грн, а всього 5 398 207,86 грн, а також суму судових витрат в розмірі 3441,00 грн, по 1720,50 грн з кожного; в решті позовних вимог відмовлено.

26 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/20, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості) Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку № 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.3 договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 договору відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за кредитними договорами та/або поручителів за договорами забезпечення. Протягом 10 календарних днів з дати відступлення прав вимоги за цим договором первісний кредитор здійснює розсилку повідомлень боржникам та поручителям про відступлення новому кредитору прав вимоги.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що в дату відступлення права вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що набув всіх прав первісного кредитора як кредитора за договорами забезпечення, що укладені з поручителями.

27 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № ВП-27052016, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку № 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.3 договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.

В попередньому реєстрі боржників до договору відступлення права вимоги № ВП-27052016 від 27 травня 2016 року вказано кредитним договір № 014/1600/74/98604 від 28 березня 2008 року, позичальник - ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості - 29 304 003,20 грн (а.с.38).

30 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 30/05/2016-01, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає сукупність належних кредиторові прав грошової вимоги (права вимоги) до боржників (портфель заборгованості).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору права вимоги до боржників належать кредиторові внаслідок їх набуття (придбання) шляхом заміни у відповідному борговому зобов`язанні (кредитному договорі) первісного кредитора чи іншого попереднього кредитора (банка чи небанківської фінансової установи). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що до права вимоги, які входять до портфелю заборгованості, та набуває право грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Згідно пункту 6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та передачі кредитором новому кредиторові реєстру боржників у письмовій формі у порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що з дня переходу до нового кредитора прав вимоги, відповідно до умов пункту 6.2.3 цього договору, новий кредитор заміняє кредитора (первісного кредитора) у відповідних кредитних договорах, та набуває всіх прав кредитора за цими кредитними договорами.

Відповідно до пункту 6.7 договору кредитор упродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту переходу до нового кредитора прав вимоги має за власний рахунок підготувати та надіслати боржникам письмові повідомлення (з мокрими печатками та оригінальними підписами) про відступлення новому кредиторові прав вимоги.

Пунктами 8.1.3, 8.1.4, 8.2.3 договору передбачено, що після одержання від кредитора реєстру боржників в електронному вигляді та реєстру боржників у письмовому вигляді, сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників. Акт приймання-передачі реєстрів боржників підписується та скріплюється печатками сторін. Факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін.

В реєстрі боржників до договору купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 30/05/2016-01 від 30 травня 2016 року вказано кредитним договір № 014/1600/74/98604 від 28 березня 2008 року, позичальник - ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості - 29 304 003,20 грн (а.с.39).

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 18 липня 2019 року виконавче провадження № 45827830 відкрито 10 грудня 2014 року та перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області; стягувач -Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», боржник - ОСОБА_1 (а. с.37).

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 11 серпня 2019 року виконавче провадження № 45827830, що перебувало на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, стягувач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», боржник ОСОБА_1 завершено (а. с.54).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, а також у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19), від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц (провадження № 61-29966св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи свідчать про те, що з 10 грудня 2014 року на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження № 45827830 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором. В подальшому кредитний портфель було продано. Останнім кредитором за договором купівлі продажу від 30 травня 2016 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», яке викупило борг ОСОБА_1 у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал».

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 11 серпня 2019 року виконавче провадження № 45827830, що перебувало на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, стягувач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», боржник ОСОБА_1 завершено, однак, з яких підстав воно завершено, не зазначено.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що виконавче провадження завершено з підстав скасування заочного рішення суду, за яким звернене стягнення.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що 15 серпня 2018 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено повторне заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 398 207, 86 грн. Повторне заочне рішення є чинним.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що заявник суму заборгованості банку не погасив, до банку з будь якими заявами, зокрема, щодо реструктуризації боргу не звертався.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, обґрунтовано виходив з того, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що станом на 12 серпня 2019 року та 10 жовтня 2019 року згідно витягу з АСВП по ОСОБА_2 відкритих виконавчих проваджень немає, в тому числі виконавче провадження № 45827830 завершено, отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви; що заявником обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, колегія суддів до уваги не бере, оскільки дійсно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження у даній справі, однак це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, оскільки в протилежному випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договорами про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що він не отримував письмового повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні ані від Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ані від Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», ані від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», ані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»; що перехід права вимоги здійснювалось у травні 2016 року, проте, банк в 2016-2018 роках брав участь у судових справах, як кредитор і не надав ніякої інформації, що ним було передано право вимоги до інших осіб та здійснено правонаступництво, тому необхідно відмовити у задоволенні заяви, є безпідставними, оскільки боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним, у зв`язку з чим не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що заявником не надано будь-яких додатків на підтвердження здійснення дій на реальне виконання договору та безпосередньо передано право вимоги Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» до Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» щодо кредитної заборгованості ОСОБА_2 , зокрема, акт прийому-передачі права вимоги; що заявником не було дотримано порядку подання письмових доказів, тому дані докази є недопустимими, таким чином заявником не надано допустимих доказів переходу права вимоги від банку до товариства, тому необхідно відмовити у задоволенні заяви, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи містять реєстри боржників до договорів про відступлення права вимоги № ВП-27052016 від 27 травня 2016 року та купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 30/05/2016-01 від 30 травня 2016 року.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що суд здійснив заміну сторони у цивільній справі, а не у виконавчому провадженні, колегія суддів не приймає, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження у даній справі.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що до матеріалів справи не долучено належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність представника заявника, а саме відсутні докази того, що представник є керівником товариства або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені товариства, як і не долучено доказів на підтвердження адвокатської діяльності представника, є необґрунтованими, оскільки повноваження представника заявника підтвердженні у відповідності до вимог статті 62 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.