РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Тимченко А.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Величко О.Г., відповідача ОСОБА_3, розглянувши, в підготовчому судовому засіданні, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Покровської районної в місті Кривий Ріг ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 року з ОСОБА_3 на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 01.06.2014 і до її повноліття. На теперішній час відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, та має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, яка станом на 14.06.2018 становить 56 829,32 грн. Позивач посилаючись на те, що відповідач не цікавиться життям та станом здоров'я дитини, не виконує батьківські обов'язки, мешкає окремо, допомоги по утриманню дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийманні участі батька у вихованні дитини, просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_4

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Криворізької районної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.01.2019 виключено Криворізьку районну державну адміністрацію Дніпропетровської області з учасників справи №335/12427/18. Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, як орган опіки та піклування: Службу у справах дітей виконкому Покровської районної в місті Кривий Ріг ради. Зобов'язано орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Кривий Ріг ради, надати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Величко О.Г. позов підтримали та просять суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважають, що існують всі підстави для позбавлення батьківських прав, оскільки це також буде відповідати інтересам дитини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що з відповідачкою не мешкає з 2013 року, з дитиною взагалі не спілкується у вихованні участі не приймає, матеріально не допомагає. Не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та просив позов задовольнити.

Представник третьої особи: орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті Кривий Ріг ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Зазначив, що ОСОБА_3 не зареєстрований та не проживає у Покровському районі м. Кривий Ріг, тому для підготовки висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав не має законних підстав.

За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв'язку з чим, суд вважає за можливим розглянути вказаний позов у підготовчому судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.11.2009 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1, виданим Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 547.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2, виданим Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 104.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2014 року з ОСОБА_3 на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 01.06.2014 і до її повноліття.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 05.08.2016 Серії НОМЕР_3, виданого Жовтневим районним у місті Кривий Ріг державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 438 - ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Відповідно до характеристики наданої директором Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №44 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, навчається у школі з першого класу, старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Вихованням займаються мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_5 Батьки приділяють належну увагу вихованню доньки. Постійно відвідують батьківські збори, підтримують тісний зв'язок з вчителем в телефонному режимі. Беруть активну участь в житті школи та класу. Стосунки в родині доброзичливі.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Хортицьким відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управляння юстиції у Запорізькій області від 14.06.2018, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів становить 56 829,32 грн.

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 27.12.2018, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг, встановлено, що дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, вітчимом та братом. Мати та вітчим створили належні умови для нормального життя та розвитку дитини ОСОБА_4.

Згідно копії заяви ОСОБА_4, просить позбавити батьківських прав її батька ОСОБА_3, оскільки він не цікавиться її життям та не приймає жодної участі у її вихованні та утриманні.

У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов'язку щодо дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За роз'ясненнями, наданими у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини відповідачем ОСОБА_3, який нехтує своїми обов'язками та не бажає приймати участь у її житті та вихованні, що підтверджено ним особисто у судовому засіданні.

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За викладених обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, те що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв'язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ст. 169 СК України, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Покровської районної в місті Кривий Ріг ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Суддя І.А.Крамаренко