Провадження №2/463/1978/19
УХВАЛА

про передачу цивільної справи за підсудністю

16 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

суддя Личаківського районного суду м. Львова Мармаш В.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уолл Стріт Груп" про стягнення платежів за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, -

встановив:

позивач звернулася до Личаківського районного суду міста Львова з позовом про стягнення платежів в розмірі 562944,48 за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру у м. Мостиська.

Вивчивши зміст позовних вимог суд вважає, що справу слід передати на розгляд іншому суду, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, цей висновок підтверджується наступними мотивами.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (ст. ст. 26-30 ЦПК України).

Стаття 27 ЦПК України визначає підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, а стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК України. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної, альтернативної та договірної підсудності.

Положеннями частин 1, 2 ст. 181 ЦК України визначено, щодо нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України у редакції, яка втратила чинність, ст. 30 ЦПК України у діючий редакції). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, a також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правила виключної підсудності, визначені ст. 30 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів до будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо), наприклад, право власності на нерухоме майно тощо; - речових (майнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно (право володіння, користування тощо), а також про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, визнання недійсним договору купівлі продажу будинку, розірвання договору оренди нерухомого майна у зв`язку з невиконанням стороною договору, переводу прав покупця нерухомого майна, стягнення заборгованості з орендної плати за користування нерухомим майном тощо.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить повернути кошти за попереднім договором від 20.12.2017 року, укладеним між ним та відповідачем, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Личаківського району м. Львова.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи місцезнаходження нерухомого майна (предмету основного договору), якого був підписаний зазначений вище попередній договір, Личаківський районний суд м. Львова передає справу на розгляд Мостиському районному суду Львівської області, оскільки така справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Мостиського районного суду Львівської області.

З врахування наведеного та керуючись ст. 30, 31 ЦПК України, -

постановив:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уолл Стріт Груп" про стягнення платежів за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру передати за територіальною підсудністю на розгляд Мостиському районному суду Львівської області (місцезнаходження: 81300, м. Мостиська, вул. Грушевського, 1/9).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 353, 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В.Я. Мармаш