РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Гордійчук І.О.

секретарі судового засідання Михайленко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року до Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 Також позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь, на утримання дитини в розмірі 1500 грн. та визначення місця проживання дитини разом з матірю.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося, сторони втратили почуття любові та довіри один до одного, відповідач витрат на утримання сімї та виховання дитини не несе.

Ухвалою суду від 04 липня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження.

Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання сторони не зявилися.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, не заперечує проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів та визначення місця проживання дитини разом з матірю.

Враховуючи заяви учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія І-ГЮ №148018, виданого 21 червня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрували шлюб 24 червня 2010 року в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові Лукашик, дружині Лукашик.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №130719 виданим 27 грудня 2010 року Тучинською сільською радою Гощанського району Рівненської області.

Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матірю.

Неповнолітній ОСОБА_4 наразі проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.19)

Суд вважає за можливе залишити проживати дитину із матірю.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач просить суд стягувати на свою користь з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн., щомісячно. Відповідач погоджується та не оспорює зазначений розмір аліментів, та добровільно погодився на стягнення з нього аліментів.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІI від 23.11.2018 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня 1699 грн., з 1 грудня 1779 грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027грн., з 1 липня 2118 грн., з 1 грудня 2218 грн.

А тому з врахуванням вищенаведених правових норм та поданих суду доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1500 грн., щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 25 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 112, 113, 180-184, 191Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 червня 2010 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1260.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 25 червня 2018 року по 24 липня 2018 року.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 10 грудня 2010 разом із матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. АДРЕСА_2,проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5,ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2019 року.

Суддя І.О.Гордійчук