Справа № 375/1891/18
Провадження № 2/375/164/19
18.02.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Литвина О.В.
за участю секретаря - Куць В.А,
розглянувши у приміщенні суду в смт. Рокитне за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну розміру аліментів на утримання дитини,-
Звернувшись до суду із позовом, позивач просить змінити розмір стягуваних з відповідача відповідно до рішення суду аліментів на утримання їх спільних неповнолітніх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 300.00 грн щомісячно на кожну дитину до 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову посилається на те, що розмір стягуваних аліментів є незначним та повинен бути збільшений відповідно до вимог діючого законодавства. Так згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" для дітей у віці від 6 до 18 років прожитковий мінімум з 01.07.2018 року становить 1 944 грн. Таким чином мінімальний розмір аліментів на одну дитину має становити 972 грн.
Будучи належним чином повідомленою, позивач у судове засідання не з'явилася, натомість подала заяву, якою позов підтримує та просить провести розгляд справи у її відсутності. На разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади про час розгляду справи, в судове засідання не з'явився повторно, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та відзиву на позов до суду не подав.
За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності відповідача у порядку заочного провадження, що узгоджується із положеннями ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Дослідивши отримані у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що сторони спору до 27.08.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2, виданого 17.03.2005 виконавчим комітетом Синявської сільської ради Рокитнянського району Київській області, та серії НОМЕР_3, виданого 17.03.2005 тим же самим органом, судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).
Відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08.08.2008 (справа № 2-137/2008), яке набрало законної сили, з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 300.00 грн на місяць на кожну дитину до їх повноліття, починаючи із 13.02.2008.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.
Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями глави 15 Сімейного кодексу України.
Згідно ст.8 Закону України "Про охорону материнства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст.181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктами 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.
Отже, суд вправі змінити розмір аліментів, визначений судом, за позовом одержувача аліментів, однак лише в разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я боржника або стягувача.
Жодних доказів того, що у боржника (відповідача) ОСОБА_2 змінився: матеріальний чи сімейний стан, поліпшилося здоров'я, позивачем суду не надано. Разом з тим, суд враховує загальновідому тенденцію в державі Україна до погіршення фінансово-економічного стану, що спричинено зростаючою інфляцією, а відтак впливає на зростання потреб у грошових коштах на належне утримання неповнолітніх дочок сторін спору ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
Частиною першою ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач своїм правом (ст.178 ЦПК України) на подання відзиву на позов не скористався, поважності причини невчинення ним такої процесуальної дії суд не вбачає, а тому вирішує спір на підставі наявних у справі матеріалів.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить змінити розмір стягуваних з відповідача за судовим рішенням аліментів на утримання дочок з твердої грошової суми в розмірі 300.00 грн. на місяць на кожну дитину на 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.
Як вбачається, після ухвалення 08.08.2008 Рокитнянським районним судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей мінімально визначений до стягнення на одну дитину розмір аліментів на законодавчому рівні змінився з 30 до 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.
Так, 08.07.2017 року набув чинності Закон України України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17.05.2017.
Положення ч. 2 ст. 182 СК України у передбаченій вказаним Законом редакції передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір останніх на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказана норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватися з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, держава тим самим підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини та що узгоджується із положеннями ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;
Тому, враховуючи, що діти проживають з матір'ю, вік дітей, розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років, який з 01 січня 2019 року становить 2027.00 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку 1013.50 грн. (2027.00 грн. : 100 х 50 = 1013.50 грн.), а також враховуючи економічний стан країни в цілому, пріоритет як найкращих інтересів дитини, її право на належний рівень життя, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягуваних з відповідача щомісячно на користь позивача аліментів із твердої грошової суми в розмірі 300.00 грн. на кожну дитину на 1/3 частину всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Позов таким чином підлягає задоволенню.
Аліменти на утримання дитини сторін спору у новому розмірі слід стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили. Така позиція суду узгоджується із положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в тім, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Виконавчий лист у справі № 2-137/2008, виданий Рокитнянським районним судом Київської області, слід повернути до суду, який видав виконавчий документ, оскільки стягнення аліментів за попереднім судовим рішенням припиняється.
За вимогами положень п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі в сумі 704.80 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, ст.ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 142, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Змінити спосіб стягуваних із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1, номер картки платника податків невідомий), на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, номер картки платника податків НОМЕР_1), аліментів на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із твердої грошової суми в розмірі 300.00 грн. на кожну дитину на 1/3 частину з усіх видів його доходів на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину зокрема, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору та стягнути останній на користь держави в розмірі 704.80 грн із ОСОБА_2.
Виконавчий лист у справі № 2-137/2008, виданий Рокитнянським районним судом Київської області, після набрання даним рішенням законної сили повернути до Рокитнянського районного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному поряду, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили "_____"_____________________________20____