Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/10661/15ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА`на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2019 року, яке ухвалено суддею Коренюком В.П. в м. Коростені

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 257 037,71 доларів США та 1 221 035,28 грн.

На обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що 27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційним Банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №395/П/23/2008-840, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 126 960,89 доларів США, зі сплатою 14,59 % річних та терміном повернення до 25 серпня 2028 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_1 умов цього договору 27 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» таОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору №395/П/23/2008-840 від 27 серпня 2008 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 30 липня 2015 року становить 257 037,71 доларів США та 1 221 035,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 126 960,89 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 130 076,82 доларів США, а також пені за прострочення строків виконання зобов`язань в сумі 55 316,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.07.2015 року становить 1 221 035,28 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2019 рокуу задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог Банку. Зазначає, що Банк звернувся до суду з позовом до закінчення строку дії основного зобов`язання, будь-яких вимог про дострокове повернення кредиту позивальнику та поручителю не направляв, тому висновок суду про пропуск банком строку позовної давності щодо повернення всієї суми кредитної заборгованості є помилковим.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просили апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначають, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову через сплив позовної давності про застосування якої було заявлено в суді першої інстанції. При цьому відповідач ОСОБА_1 посилається на безпідставність вимог через неотримання ним від банку грошових коштів за спірним кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин. Хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 530, 612, 525 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційним Банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено договір №395/П/23/2008-840, згідно з яким банк надав позичальнику на споживчі цілі - для придбання земельних ділянок, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 126 960,89 доларів США строком до 25 серпня 2028 року зі сплатою 14,59 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредиту від 27 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» таОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до умов яких поручитель зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору №395/П/23/2008-840 від 27 серпня 2008 року.

27 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач надав в якості предмета іпотеки нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0129, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишенківська сільська рада, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, станом на 30 липня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 257 037,71 доларів США та 1 221 035,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 126 960,89 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 130 076,82 доларів США, а також пені за прострочення строків виконання зобов`язань в сумі 55 316,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.07.2015 року становить 1 221 035,28 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, які не виконуються належним чином відповідачем, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Однак, позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язанням, строк виконання яких визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Пунктами 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору від 27.08.2008 р. передбачено, що відповідач зобов`язується щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 1623,00 доларів США згідно з графіком платежів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що Банк просить стягнути з відповідачів заборгованість по тілу кредиту та відсотків в загальному розмірі 257 037,71 доларів США за період з 27.08.2008 р. по 30.07.2015 року, а також заборгованість за пенею в межах одного року за період із 30.07.2014 року по 29.07.2015 року в розмірі 1 221 035,28 грн. (а.с.3).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, боржник ОСОБА_1 жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив.

Відповідачами під час розгляду справи не було доведе належними доказами направлення банком позичальнику та поручителю будь-яких вимог про дострокове повернення кредиту, що спростовує висновки суду про зміну позивачем строку виконання основного зобов`язання.

12 грудня 2019 року відповідачами в суді першої інстанції подано заяви про застосування строків позовної давності (а.с.109-112).

Строк виконання боржником щомісячного зобов`язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен здійснювати у відповідне число кожного місяця, а тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ст. 257 ЦК України трьохрічного строку пред`явлення вимог до боржника.

Разом з тим, правовідносини боржника за договором не можна вважати припиненим в іншій частині, яка стосується відповідальності боржника за невиконання ним окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу трьохрічного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Таким чином, оскільки жодного платежу на погашення заборгованості відповідач ОСОБА_1 з моменту отримання коштів не здійснив, строк виконання основного зобов`язання закінчується 25 серпня 2028 року, з позовом банк звернувся до суду 18.08.2015 року (конверт а.с.20), а тому вимоги банку щодо стягнення з боржника заборгованості по тілу кредиту та відсотків вчастині щомісячних зобов`язань за період з 27.08.2008 р. по 17.02.2012р. не підлягають до задоволення через сплив позовної давності.

Разом з тим, з відповідача ОСОБА_1 на користь банку підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту, відсотків та пені, згідно розрахунку заборгованості за період з 18.02.2012 р. по 30.07.2015 р. в сумі 57 537,90 доларів США по тілу кредиту, 55 364,91 доларів США за відсотками та 55316,65 доларів США за пенею, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення за пенею становить 1 292 971,38 грн.

Також апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог до поручителя ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ч.3 ст. 254 ЦК України ( з урахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Пунктом 1.2 Договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором (п.5.3 договору).

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був сплачувати у відповідне число кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою ст.559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя (Постанова Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 758/6863/14-ц).

Під час розгляду справи було встановлено, що боржник платежі за вказаним кредитним договором не здійснював. Строк виконання основного зобов`язання сторонами встановлено до 25.08.2028 р., з позовом до боржника і поручителя банк звернувся лише 18.08.2015 р. Доказів на підтвердження пред`явлення банком вимог до поручителя в межах шести місяців за кожним несплаченим боржником місячним платежем у період дії договору матеріали справи не містять і банком не надано.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши кредитний договір та договір поруки, розрахунок заборгованості, дійшла висновку про припинення договору поруки ОСОБА_2 в частині щомісячних зобов`язань боржника щодо повернення грошових коштів за період з 27.08.2008 р. по 17.02.2015 р.

Разом з тим, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя солідарно з боржником заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 948,34 доларів США, яка складається з тіла кредиту в розмірі 9738 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 9210,34 доларів США та пені в розмірі 793 536,32 грн.,в частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів по договору за період з 18.02.2015р. по 30.07.2015р., оскільки банк в межах шестимісячного строку, після настання строку виконання зобов`язання по кожному платежу у вказаний період, пред`явив вимоги до поручителів про стягнення заборгованості шляхом пред`явлення 18.08.2015 р. позову до суду.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на недоведеність банком отримання ним коштів за спірним кредитним договором є безпідставними виходячи з наступного.

За умовами підпункту 3.1 пункту 3 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума в якій зазначена в іноземній валюті - в доларах США, або перерахуванням коштів на поточний рахунок позичальника.

Боржник ОСОБА_1 отримав кредит готівкою через касу банку на підставі заяви на видачу готівки (а.с.13), яка містить підпис позичальника про отримання грошових коштів у розмірі 126 960,89 доларів США.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України)

На момент укладення кредитного договору 27 серпня 2008 року, порядок і вимоги щодо здійснення банками касових операцій у національній та іноземній валютах були врегульовані Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 14 серпня 2003 року № 337 (далі Інструкція 337 ).

Згідно пунктів 1, 6 глави 1 розділу ІІІ Інструкції № 337 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями визначеними цією Інструкцією належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

У грошових чеках, заявах на видачу готівки, на підставі яких видається клієнтам готівка незалежно від суми за винятком реалізації ювілейних, пам`ятних та інвестиційних монет, мають зазначатися дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, найменування документа, серія, номер і дата його видачі, найменування установи, що його видала.

Заява на видачу готівки від 27 серпня 2008 року містить усі необхідні реквізити, за змістом та формою відповідає вимогам додатку 8 до Інструкції № 337, справжність свого підпису в заяві ОСОБА_1 не оспорив, а тому безпідставними є доводи відповідача про те, що вказана заява є недопустимим доказом підтвердження видачі готівкою кредиту в іноземній валюті.

Окрім того, 27 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач надав в якості предмета іпотеки нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0129, площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишенківська сільська рада, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зі змісту п.2.1 вказаного договору купівлі-продажу слідує, що покупець ОСОБА_1 сплатив продавцю ОСОБА_4 грошові кошти під час підписання та нотаріального посвідчення вищевказаного договору.

В той же день, 27 серпня 2008 року між боржником ОСОБА_1 та ЗАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб МН-08 № 1101 Кв та договір добровільного страхування від нещасних випадків НВ-08№1551Кв, та оплачені страхові платежі по зазначеним договорам, що підтверджується квитанціями по оплаті. Згідно вказаних договір страхування, вигодонабувачем за ним ж ПАТ «КБ «Надра».

Всі вищевказані обставини в сукупності свідчать про виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором та отримання боржником ОСОБА_1 грошових коштів в іноземній валюті в розмірі 126 960,89 доларів США.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА»задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2019 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» суму заборгованості за кредитним договором від 27.08.2008 року № 395/П/23/2008-840 за період з 18.02.2015 р. по 30.07.2015 р. в розмірі 18 948,34 доларів США, яка складається з тіла кредиту в розмірі 9738 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 9210,34 доларів США та пені в розмірі 793 536,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» суму заборгованості за кредитним договором від 27.08.2008 року № 395/П/23/2008-840 за період з 18.02.2012 р. по 17.02.2015 р. в розмірі 93 954,47 доларів США, яка складається із тіла кредиту в розмірі 47 799,90 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 46 154,57 доларів США та пені в сумі 499 435,06 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1695 грн. 59 коп. та на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА»судовий збір в розмірі 2567 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1084 грн. 07 коп. та на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА»судовий збір в розмірі 1641 грн. 67 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: