Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 755/20232/13-ц

провадження № 61-9350св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року у складі суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Левенця Б. Б.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний еспортно-імпортний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний еспортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 вересня 2007 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 2 млн доларів США з кінцевим терміном повернення 18 вересня 2028 року. Згідно з пунктом 2.2.1. пункту 2.2. статті 2 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту (доларах США) у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 5,60 %, але не менше 11,00 % річних. Внаслідок неналежноговиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів банком було направлено позичальнику відповідну вимогу № 153-7/467 від 21 червня 2013 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором протягом десяти календарних днів. Разом з цим, всупереч взятих на себе зобов'язань, позичальником не погашено у встановлений строк заборгованість за кредитним договором. Повна сума заборгованості позичальника станом на 31 липня 2013 року становить 985 926 доларів 23 центи США (еквівалентно 7 880 508 грн 35 коп.) та 45 475 грн 11 коп., з яких: 908 451 долар 83 центи США- тіло кредиту, 77 474 долари 40 центів США - проценти, 37 003 грн 65 коп. - пеня, нарахованана прострочену заборгованість за процентами; 8 471грн 46 коп. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути вказану суму боргу із боржника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року (у складі судді Катющенко В. П.) позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором зі сплати процентів у розмірі 77 474 долари 40 центів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 31 липня 2013 року становить 619 252 грн 86 коп., пеню на суму прострочених процентів у розмірі 37 003 грн 65 коп. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно наданого розрахунку заборгованості 31 липня 2012 року відповідачем сплачено суму коштів у розмірі 685 046 доларів 77 центів США. Вказана сума коштів вносилася відповідачем в рахунок сплати чергових платежів за тілом кредиту. З урахуванням внесеної 31 липня 2012 року суми грошових коштів відповідачем достроково погашено кредит по 30 червня 2019 року. За вказаних обставин, враховуючи принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін, з урахуванням дострокової сплати відповідачем основного боргу з випередженням Графіку погашення кредиту за договором, суд вважає, що позивач не набув права достроково вимагати повернення усіх чергових платежів за кредитним договором, оскільки така вимога призведе до дисбалансу договірних відносин сторін. Разом з тим, обґрунтованими є вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів, оскільки починаючи з квітня 2013 року відповідач не здійснював платежі в рахунок плати за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим за період з 01 жовтня 2012 року по 31 липня 2013 року сума прострочених процентів за користування кредитом становить 77 474 долари 40 центів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день здійснення розрахунку становить 619 252 грн 86 коп. Враховуючи загальну суму прострочених процентів, за період з 01 жовтня 2012 року по 31 липня 2013 року (включно) загальний розмір пені на суму прострочених процентів за кредитним договором становить 37 003 грн 65 коп.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд переглядав справу неодноразово.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом (основним боргом) та пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом). Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитом (основним боргом) у сумі 908 451 долар 83 центи США та 8 471 грн 46 коп. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом).

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до підпункту 2. 6. 2. пункту 2. 6. статті 2 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо, зокрема, позичальник не виконав будь-яке зобов'язання за цим договором. З огляду на викладене, сторони договору встановили умови, за яких у позичальника виникає обов'язок щодо дострокового повернення кредиту, та порядок, при дотриманні якого у кредитора виникає право вимоги про його дострокове повернення. Врегулювання на власний розсуд своїх відносин в цій частині сторонами договору не суперечить положенням чинного законодавства. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, не звернув уваги на зазначені норми права та не врахував, що право дострокової вимоги за обставин, на які вказує позивач, передбачено умовами договору, який недійсним не визнаний. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань взятих на себе згідно з кредитним договором, зокрема, щодо сплати процентів та у зв'язку з простроченням сплати процентів, нарахованих за користування кредитом за період з 01 жовтня 2012 року по 31 липня 2013 року, банк направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості від 21 червня 2013 року № 153-7/467. Вказана вимога отримана боржником 29 червня 2013 року, проте заборгованість за кредитним договором у встановлений строк погашено не було. У зв'язку з невиконанням вимоги у добровільному порядку, в серпні 2013 року ПАТ «Укрексімбанк» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, який ґрунтується на вимогах закону та договірних положеннях сторін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що за умовами частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Чергова частина позики у спірних правовідносинах - це щомісячний платіж за тілом кредиту. Отже, зазначена норма закону обмежує право вимагати дострокового повернення позики, якщо відсутнє порушення порядку погашення суми тіла кредиту, а не процентів чи інших платежів. Зобов'язання щодо повернення тіла кредиту виконується ним у встановлений строк, а тому у позивача не виникло право на дострокове стягнення кредиту.

(2) Позиція позивача

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Укрексімбанк» зазначає, що відповідно до підпункту 2. 6. 2. пункту 2. 6. статті 2 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо, зокрема, позичальник не виконав будь-яке зобов'язання за цим договором. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань взятих на себе згідно з кредитним договором, зокрема, щодо сплати процентів та у зв'язку з простроченням сплати процентів, нарахованих за користування кредитом за період з 01 жовтня 2012 року по 31 липня 2013 року, банк направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості від 21 червня 2013 року № 153-7/467. Вказана вимога отримана боржником 29 червня 2013 року, проте заборгованість за кредитним договором у встановлений строк погашено не було. У зв'язку з невиконанням вимоги у добровільному порядку, в серпні 2013 року ПАТ «Укрексімбанк» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, який ґрунтується на вимогах закону та договірних положеннях сторін.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

19 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що 18 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 2 млн доларів США з кінцевим терміном повернення 18 вересня 2028 року.

Згідно з підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 статті 2 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту (доларах США) у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 5,60 %, але не менше 11,00 % річних.

Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом і підлягають сплаті з 1 по 30 число кожного місяця (підпункт 2.5.1 пункту 2.5 статті 2 кредитного договору з урахуванням внесених до нього змін додатковою угодою № 6 від 06 липня 2012 року).

Відповідно до підпункту 2.6.2 пункту 2.6 статті 2 кредитного договору позичальник може здійснити дострокове погашення кредиту або його частини разом з усіма нарахованими до дати дострокового погашення процентами за користування кредитом та іншими платежами, належними до сплати за цим договором. У цьому випадку в разі часткового дострокового погашення кредиту зміни до графіку надання та погашення кредиту за договором не вносяться, якщо таке не вимагає одна із сторін договору, та нараховуються як чергові платежі згідно з графіком надання та погашення кредиту за договором.

На підставі підпункту 2.6.2 пункту 2.6 статті 2 кредитного договору ОСОБА_1 31 липня 2012 року сплатив суму коштів у розмірі 685 046 доларів 77 центів США у рахунок дострокового повернення частини тіла кредиту по 30 червня 2019 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до підпункту 2. 6. 2. пункту 2. 6. статті 2 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо, зокрема, позичальник не виконав будь-яке зобов'язання за цим договором.

Таким чином, у зв'язку з достроковим поверненням частини тіла кредиту 31 липня 2012 року ОСОБА_1 на підставі підпункту 2.5.1 пункту 2.5, підпункту 2.2.1 пункту 2.2 статті 2 кредитного договору зобов'язувався щомісяця з 1 по 30 число вносити плату за користування частиною позики, яка залишилася.

Сплата процентів у визначеному кредитним договором розмірі та у встановлений строк є складовою кредитного зобов'язання ОСОБА_1, за неналежне виконання якого настає відповідальність, передбачена підпунктом 2. 6. 2. пункту 2. 6. статті 2 кредитного договору, щодо повернення кредиту у повному обсязі достроково.

Суди установили, що останній платіж на погашення процентів за кредитом позичальник вніс 20 березня 2013 року, тобто із вказаної дати має місце прострочення боржника щодо виконання кредитного зобов'язання в частині сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим банк направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості від 21 червня 2013 року № 153-7/467. Вказана вимога отримана боржником 29 червня 2013 року, проте заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашено.

Таким чином, ПАТ «Укрексімбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором із дотриманням вимог підпункту 2. 6. 2. пункту 2. 6. статті 2 кредитного договору, який погоджено сторонами та не визнано недійсним у встановленому законом порядку.

Доводи касаційної скарги зводяться до помилкового тлумачення положень частини другої статті 1050 ЦК України без урахування змісту договірних умов, а тому є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на законність рішення апеляційного суду, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик