Постанова

Іменем України

22 січня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1262/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф.,

суддів - Махлай Л.Д., Шкоріна О.І.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва

в складі судді Комаревцевої Л.В.

від 24 квітня 2017 року

по справі №753/23331/16-ц Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3

до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, Головного управління Національної поліції у місті Києві

про стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, уточненим в подальшому, про солідарне стягнення з відповідачів на користь кожного з позивачів по Ѕ частині грошової компенсації матеріальної шкоди у загальному розмірі 1 969 232 грн 19 коп. та по Ѕ частині моральної шкоди у загальному розмірі 500 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 15-25 листопада 2016 року в АДРЕСА_1 співробітники Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП «Київблагоустрій») на виконання доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент благоустрою та збереження природного середовища КМР) знищили належне їм нерухоме майно та тимчасові споруди, відкрито заволоділи конструктивними елементами тимчасових споруд, обладнанням, будівельними матеріалами, а працівники Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА), Київської міської ради (далі - КМР), Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - ГУ НП у м. Києві) не вчинили жодних дій щодо попередження таких протиправних дій.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, не застосував закон, який підлягав застосуванню до даних правовідносин.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги до КП «Київблагоустрій» та Департаменту благоустрою та збереження природного середовища КМР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Судом не взято до уваги та не встановлено обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме, що окрім тимчасових споруд також знищено частину нерухомого майна позивачів, яке не є об'єктом благоустрою, і законних підстав демонтувати таке майно у КП «Київблагоустрій» не було.

Суд першої інстанції не надав вказаним обставинам правової оцінки та не дослідив докази на їх підтвердження.

Вказувала, що висновок суду про відсутність доказів належності знищеного майна позивачам спростовується доданими до позовної заяви письмовими доказами, які суд не взяв до уваги при ухваленні рішення, та при цьому не навів мотивів відхилення таких доказів.

За вказаних обставин, а також посилаючись на конституційний принцип недоторканності приватної власності, просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, відповідачі: Департамент благоустрою та збереження природного середовища КМР, Виконавчий орган КМР (КМДА), КМДА, діючи через свого представника ОСОБА_4, подали заперечення на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі наявних у справі доказів, а апеляційна скарга не містить доводів щодо скасування такого рішення.

Вказували, що позивачами не доведено належними доказами неправомірність дій Департаменту благоустрою та збереження природного середовища КМР при прийнятті рішення про демонтаж тимчасових споруд, яке є чинним, та незаконним у встановленому законом порядку не визнавалося, а тому дії Департаменту є законними і вчинені в межах наданих повноважень.

Суд дійшов правильного висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про право власності чи користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірний об'єкт, що є необхідною ознакою для визнання такого об'єкта цивільних прав нерухомим майном, що в свою чергу унеможливлює визначити межі об'єкту. Матеріали справи не містять і доказів, що демонтований павільйон та нерухомість позивачів є одним і тим самим об'єктом.

Крім того, вказували, що Виконавчий орган КМР (КМДА) та КМР є неналежними відповідачами у справі, оскільки не приймали жодних рішень щодо демонтажу спірного об'єкта та не вчиняли протиправних дій.

За вказаних обставин, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Дарницького районного суду м. Києві від 24.04.2017 - без змін.

Відповідач - КП «Київблагоустрій» також подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що дії підприємства щодо демонтажу спірного об'єкту вчинені правомірно на підставі, прийнятого рішення контролюючим органом у сфері благоустрою міста Києва, а також в порядку та спосіб встановлених Правилами благоустрою міста Києва.

Зазначав, що рішення контролюючого органу щодо демонтажу спірного об'єкту у встановленому законом порядку не оскаржувалося та не визнано неправомірним, а тому відсутні підстави для стягнення коштів.

Відповідач - ГУ НП у м. Києві подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на те, що позивачами не доведено належними доказами обставин завдання працівниками поліції матеріальної та моральної шкоди, просив відмовити в задоволення скарги, а рішення залишити без змін.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник відповідача КП «Київблагоустрій» - Куценко О.В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідачів: Департаменту благоустрою та збереження природного середовища КМР (КМДА), КМР, КМДА - Ходорич А.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача ГУ НП у м. Києві - Рогова І.А. просила відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2009 року, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 11 лютого 2009 року, справа №14/59, в Київському міському бюро технічної інвентаризації за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна: нежиле приміщення АДРЕСА_1

В 2011 році розпочато та в 2012 році закінчено реконструкцію вказаного приміщення. Реконструкція групи приміщень НОМЕР_1 проведена на підставі декларації на початок виконання будівельних робіт, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 22 грудня 2011 року №КВ 1 та прийнята в експлуатацію, за замовленням ОСОБА_8 та ОСОБА_9, згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 27 лютого 2012 року №КВ 5 від 27 лютого 2012 року загальною площею 286,6 кв.м., код об'єкта 1230.4 (1230 - «будівлі торговельні»; 1230.4 - «їдальні, кафе, закусочні тощо») відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000 підрозділу 1.2. «Будівлі нежитлові», з категорією складності III (з п'яти визначених ДСТУ-Н Б В. 1.2-16 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва»). Техніко-економічні показники прийнятого в експлуатацію об'єкту: несучі конструкції: стіни цегляні, фундамент стрічковий; огороджувальні: зовнішні стіни - цегла, внутрішні стіни несучі - цегла повнотіла.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини нежилих приміщень від 10.09.2013 ОСОБА_1 є власником 1/2 частини нежилого приміщення АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 28-31).

Відповідно до договору дарування частини нежилих приміщень від 21.10.2016 ОСОБА_3 (перебував у шлюбі з ОСОБА_9.) є власником 1/2 частини нежилого приміщення АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 32-33).

Нежитлове приміщення, яке використовувалося під стаціонарний заклад ресторанного господарства було передано ФОП ОСОБА_10 (далі - ФОП ОСОБА_10) в оренду.

23 травня 2016 року між ФОП ОСОБА_10 та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради укладено договір №04416-16 щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_10 зобов'язується оплатити пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою (місце розташування: АДРЕСА_1), на території якого розташована тимчасова споруда (відкритий (літній) майданчик, площею 27,3 кв.м.), функціональне використання якої майданчики для харчування біля закладів ресторанного господарства, власником якої є ФОП ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 34).

Також з матеріалів справи вбачається, що у 2016 році договори пайової участі в утриманні об'єктом благоустрою стосовно розміщення відкритого (літнього) майданчика для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства по АДРЕСА_1 укладалися з ОСОБА_11

Разом з тим, паспорт прив'язки, на підставі якого відповідно до Порядку розміщення майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в місті Києві, не оформлявся (т. 2, а.с. 26).

18 жовтня 2016 року провідним інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації») складено приписи які було адресовано трьом Фізичним особам підприємцям, а саме: припис №1616557 ФОП ОСОБА_10, припис № 1616559 ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_9, припис № 1616558 ФОП ОСОБА_10, згідно яких виявлено самовільне розміщення тимчасових споруд (літніх майданчиків при кафе, павільйону) біля багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1. На підставі Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25.12.2008 запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасових споруд. В разі відсутності ПЛЛ демонтувати власними силами. В разі невиконання вимог припису будуть вжиті відповідні заходи згідно чинного законодавства (т. 1, а.с. 43, 44).

14 листопада 2016 року, в результаті не виконання вимог припису, Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) було прийнято рішення №578/11-16 про демонтаж вказаних елементів благоустрою у відповідності із п. 13.3.2., 13.3.3. Правил благоустрою м. Києва (т. 1, а.с. 41).

На виконання доручення №578/11-16 від 14 листопада 2016 року було здійснено демонтаж тимчасових споруд, про що складені відповідні акти із описом майна.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що висновок суду про відсутність доказів належності знищеного майна позивачам спростовується доданими до позовної заяви письмовими доказами, які суд не взяв до уваги при ухваленні рішення, оскільки позивачами не надано допустимих доказів на підтвердження належності їм на праві власності тимчасових споруд.

Надані позивачами докази, а саме: Договір №04416-16 щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою (відкритий (літній) майданчик, площею 27,3 кв.м.) від 23 травня 2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_10 та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) (т. 1, а.с. 34), інформаційний талон серія ВМ №04416-16 щодо відкритого (літнього) майданчику, площею 27,3 кв.м. (т. 1, а.с. 36); інформаційний талон серія СМ №04422-16 щодо майданчику для харчування біля закладів ресторанного господарства (сезонний майданчик), площею 18, 2 кв.м. (т. 1, а.с. 37); лист ОСОБА_1, ОСОБА_9 директору КП «Київблагоустрій» (т. 1, а.с. 45); лист ФОП ОСОБА_10 директору КП «Київблагоустрій», в якому остання посилається на три інформаційні талони, а саме: інформаційний талон серія ВМ №04416-16, інформаційний талон серія ВМ №04420-16, інформаційний талон серія СМ №04422-16; квитанція про оплату пайового внеску в утриманні об'єкта благоустрію, згідно договору №01999-16 від 25.10.2016 (т 1, а.с. 47); висновки про вартість майна - тимчасових споруд, площею 27,30 кв.м., 18,02 кв.м., 23,97 кв.м. 18,02 кв. м. (т. 1, а.с. 49-53), лист КП «Київмістобудування» від 14.12.2016 №055-21235 про укладення договорів пайової участі в утриманні об'єктів благоустрою стосовно розміщення відкритого (літнього) майданчика для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства по АДРЕСА_1 з ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_10 (т. 2, а.с. 60), є достатніми доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме відсутність обставин належності позивачам на праві власності спірних тимчасових споруд.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що демонтаж тимчасових споруд, відкритих (літніх) майданчиків для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства по АДРЕСА_1, ніяким чином не порушують права та обов'язки позивачів.

Доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги та не встановлено обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме, що окрім тимчасових споруд також знищено частину нерухомого майна позивачів, яке не є об'єктом благоустрою, і законних підстав демонтувати таке майно у КП «Київблагоустрій» не було, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення відповідачами незаконних дій по демонтажу частини капітального нерухомого майна, належного позивачам на праві спільної часткової власності, за адресою: АДРЕСА_1.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що 15 листопада 2016 року за замовленням позивача ОСОБА_1 ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації №1» проведено інвентаризацію нерухомого майна, належного їй на праві спільної часткової власності з ОСОБА_3

Згідно експлікації приміщень до плану поверхів громадського будинку АДРЕСА_1 складаються з підвалу літ «А», площею 246 кв.м. та першого поверху площею 40,6 кв.м., а всього загальною площею 286,6 кв.м. Техніко-економічні показники об'єкту: несучі конструкції: стіни цегляні та залізобетонні, фундамент залізобетонний та стрічковий; огороджувальні: зовнішні стіни - цегла, внутрішні стіни несучі - цегла повнотіла, перекриття залізобетонне.

Матеріали справи не містять доказів, що під час демонтажу тимчасових споруд було знищено цегляні стіни та залізобетонний фундамент.

Позивачами не надано до суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на спростування доказів, наявних в матеріалах справи, що під час знесення тимчасових споруд демонтовано лише дерев'янні конструкції, про що складено акти демонтажу та акти опису демонтованого майна. Згідно опису демонтованого майна, дерево та дерев'яний брус передано на майданчик тимчасового складування і зберігання майна КП «Київблагоустрій» ( т. 1, а.с. 127-140).

Доказ, наданий позивачами на підтвердження доводів щодо незаконного знесення частини капітальної споруди, а саме Звіт про оцінку майна, спростовує їх доводи.

Так, у Звіті про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ» за замовленням ОСОБА_12 та ОСОБА_1, зазначено, що 10 січня 2017 року (тобто після подій демонтажу тимчасових споруд, що відбувалися в листопаді 2016 року) виконавцем проведено огляд об'єкту оцінки нежитлового приміщення АДРЕСА_1. За результатами натурного огляду об'єкту оцінки встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення НОМЕР_1 становить 286,6 кв.м. (т. 1, а.с. 67-85).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року, 15 листопада 2016 року ОСОБА_3 подав до Дарницького управляння поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві заяву про вчинені кримінальні правопорушення невідомими особами, які 15 листопада 2016 року знищили літню площадку належного йому кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». (т. 1, а.с. 8).

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду, що позивачами не доведено факту знесення частини капітального нежитлового приміщення НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів не приймає до уваги технічний паспорт, складений за результатами інвентаризації від 24 липня 2017 року (т. 2, а.с. 20-24), тобто після ухвалення судового рішення, що переглядається, оскільки після подій демонтажу тимчасових споруд у листопаді 2016 року, до ухвалення оскарженого рішення, суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ» в січні 2017 року не було встановлено зменшення розмірів спірного нерухомого майна.

В матеріалах справи відсутні докази які б доводили обставини, що факт зменшення розмірів спірного нерухомого майна, яке зафіксовано під час інвентаризації після ухвалення судового рішення, знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку з подіями демонтажу тимчасових споруд в листопаді 2016 року.

Правова оцінка, надана Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 19 липня 2018 у справі №826/18569/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» про визнання протиправними та скасування припису Комунального підприємства «Київблагоустрій» №1616559 від 18 жовтня 2016 року та доручення №578/11-16 від 14 листопада 2016 року Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу КМР (КМДА) щодо демонтажу споруд за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України, не є обов'язковою.

З матеріалів справи вбачається, що припис Комунального підприємства «Київблагоустрій» №1616559 від 18 жовтня 2016 року складено відносно двох Фізичних осіб-підприємців, а саме ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 44). Саме ці особи надавали директору КП «Київблагоустрій» документи на вимогу припису (т. 1, а.с. 45).

Зі змісту вищезазначеного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва вбачається, що судом розглядалася справа лише за позовом ОСОБА_1 як фізичної особи. В мотивувальній частині рішення зазначено, що КП «Київблагоустрій» «…не маючи на те законних повноважень, самостійно відніс належне позивачу на праві власності нежиле приміщення, до складу якого, окрім іншого, входять літній майданчик з парасольками (сезонний), що не належить позивачу та літній майданчик при кафе, барі чи ресторані (всесезонний), який також не належить позивачу, до тимчасових споруд, що призвело до прийняття відносно позивача оспорюваних актів. Факт руйнування нерухомого майна, належного ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, судом не встановлено».

Разом з тим, факт знесення частини нерухомого майна, яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності судом не встановлено.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував положення ст. 19, 56, 140 Конституції України, ст. 1166, 1173 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Правила благоустрою міста Києва, які прийняті Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.11.2013 №2027 «Про затвердження Порядку розміщення майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в місті Києві» (зі змінами та доповненнями) і у відповідності з вимогами закону прийшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaariv. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - залишити без задовоення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

О.І. Шкоріна