09.01.2019 Єдиний унікальний номер 205/5315/18
Провадження № 2/205/286/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Сербена О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 30.07.2018р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить зобовязати відповідача зняти арешт з кватири № 47 в будинку № 9 по вулиці Коробова в м. Дніпро. Позовна заява мотивована тим, що вказаний арешт було накладено державним виконавцем на виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 2 821,65 грн. ОСОБА_2 помер 12.12.2016р. За час життя ОСОБА_2 виконано рішення суду, проте у звязку із знищенням матеріалів виконавчого провадження відповідачем відмовлено позивачу у знятті арешту з належного ОСОБА_2 майна.

Представником відповідача надано суду відзив на позов, у якому він посилаючись на те, що матеріали виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 знищені за строком зберігання, а виконавчий лист повернуто 31.07.2012р. стягувачу, просить суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_1 надано суду заяву, у якій він просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у своєму відзиві просив справу розглядати за відсутності представника відділу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у Новокодацькому відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з 19.03.2007р. по 31.07.2012р. перебувало виконавче провадження № 3249468 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3201, виданого 21.02.2007р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 2 821,65 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 № б/н від 04.04.2007р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 помер 12.12.2016р.

Згідно з довідкою № 143/02-14 від 04.06.2018р., наданою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1 станом на 04.06.2018р. є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2

Відповідно до довідки № MRHQCA30SFKJA3T3 від 20.07.2018р., наданої АТ «КБ «Приватбанк» ОСОБА_2, станом на 20.07.2018р. не має заборгованості пере банком.

З відзиву представника відповідача вбачається, що станом на 08.01.2019р. виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у відділі не перебуває, а відповідно до п.9 розд.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008р., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

З огляду на завершення виконавчого провадження, в межах якого було накладено спірний арешт, а також враховуючи, що внаслідок завершення та знищення відповідного виконавчого провадження позивач не може оформити свої спадкові права в інший спосіб, крім як звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для зняття арешту з майна.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобовязання відповідача зняти арешт з майна, оскільки за змістом ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення суду про зняття арешту з майна є самостійною та достатньою підставою для винесення державним виконавцем постанови про зняття такого арешту.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, задовольнити частково.

Зняти арешт з усього майна, що належало ОСОБА_2, накладений постановою державного виконавця Пономаренко О.О. від 04.04.2007р., заборона № 249, в тому числі на квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2019 року.

Суддя В.С. Шавула