Справа № 303/1232/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Балаж Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2018 року (у складі судді Пак М.М.) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Мукачівської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування і зобов'язання учинити певні дії, -

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що п.4 рішення 71 сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради Закарпатської області «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам м. Мукачева» від 29 січня 2015 року № 1318 вирішено розділити спірні земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 порівну між землекористувачами: позивачем та ОСОБА_2, з врахуванням відступів, визначених у генплані 1989 року. Дане рішення є протиправним, оскільки земельна ділянка ОСОБА_2 частково накладається на земельну ділянку ОСОБА_1, яка перебуває у приватній власності останньої, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Також оскаржуване рішення суперечить рішенню Мукачівської міської ради Закарпатської області від 30 квітня 2014 року № 1116 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтованою площею 0,10 га. Відповідач самовільно захопив частину земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 на праві власності та праві користування, де протиправно встановлює огорожу, чим створює останній перешкоди у користуванні цим майном. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою ВССУ від 03.02.2016р. рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 серпня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового судового розгляду рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.04.2018р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на помилковість висновку суду про те, що в матеріалах справи відсутнє оскаржуване рішення, оскільки до позовної заяви долучено рішення Мукачівської міської ради № 1318 від 29.01.2015 р., а зазначення в позовній заяві номеру рішення 1354 є технічною опискою. Суд взагалі не взяв до уваги висновок земельно-технічної експертизи, яким підтверджено факт порушення її прав. У відзиві на апеляційну скаргу Мукачівська міська рада просить залишити таку без задоволення. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та інвентарної справи на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що відповідно до витягу з рішення Мукачівської міської ради 71 сесії 6-го скликання від 29 січня 2015 року за № 1318 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам м. Мукачева», п.4 даного рішення вирішено розділити спірні земельні ділянки порівну між землекористувачами: ОСОБА_1 АДРЕСА_1, та ОСОБА_2 АДРЕСА_2, з урахуванням відступів, визначених у генплані 1989 року. Підставою винесення даного рішення є висновок юридичного відділу виконавчого комітету Мукачівської міської ради (лист № 24/04-08 від 01 жовтня 2014 року) та відсутність документів, які давали б сторонам безперечне право на отримання у власність земельних ділянок, що перебувають у їхньому фактичному користуванні (Т.1 а.с.5). Як видно зі справи, будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_3 і знаходився на земельній ділянці площею 1816 кв. м. Після смерті ОСОБА_3 власниками 1/2 частини будинку стали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (мати сторін спору) в рівних частках. Порядок користування будинком та земельною ділянкою було встановлено рішенням народного суду м. Мукачева від 10 червня 1974 року, згідно з яким права сторона ділянки шириною 15,9 кв. м закріплена за ОСОБА_4, а ліва сторона шириною 12 кв. м - за ОСОБА_1 (Т.1 а.с.62). Фактичні обставини щодо ОСОБА_1 (позивач): Після смерті ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки перейшло до позивача у справі - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.07.1994р.(Т.1 а.с.190). Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 22 квітня 1997 року дозволено позивачу провести будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 1200 кв. м за вищевказаною адресою (Т.1 а.с.8). Актом відводу земельної ділянки Державно-адміністративного підприємства «Архітектура» Мукачівської міської ради Закарпатської області від 15 грудня 1998 року, відповідно до вказаного рішення ради, позивачу проведено відвід земельної ділянки загальною площею 1200 кв. м по АДРЕСА_1 у м. Мукачевому Закарпатської області з зазначенням габаритів земельної ділянки з визначеними лінійними розмірами (Т.1 а.с.6). Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0131 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 у м. Мукачевому Закарпатської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю від 13 грудня 2000 року ЗК № 014-00727 (Т.1 а.с.10). Даний державний акт видано на підставі рішення виконкому Мукачівської міськради № 19 від 28.01.1999 р. При цьому вбачається (зокрема з листа ВК Мукачівської міської ради №24/04-08 від 01.10.2014р. на а.с.30-33 Т.2), що зазначеним рішенням виконкому Мукачівської міськради №19 від 28.01.1999р. земельну ділянку площею 1000 кв. м передано у приватну власність ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку (право власності посвідчене державним актом НОМЕР_1), та земельну ділянку площею 131 кв. м передано в приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства (право власності посвідчено державним актом НОМЕР_2). Рішенням Мукачівського міського суду від 11.06.2001р. визнано недійсним рішення виконкому Мукачівської міськради № 19 від 28.01.1999р. в частині передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (Т.1 а.с.64-66). Водночас, рішення виконкому Мукачівської міськради № 19 від 28.01.1999 р. у частині передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0131 га та відповідний державний акт від 13 грудня 2000 року НОМЕР_2 не скасовані та є чинними. Рішенням Мукачівської міської ради Закарпатської області від 30 квітня 2014 року № 1116 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Мукачевому Закарпатської області орієнтованою площею 0,10 га (Т.1 а.с.19). Отже, матеріалами справи підтверджено наявність у ОСОБА_1 речових прав на земельну ділянку загальною площею 0.1131 га (0.0131 + 0.10). Фактичні обставини щодо ОСОБА_2 (відповідач): За письмовою згодою ОСОБА_1 (матері сторін) з її земельної ділянки рішенням Мукачівського міськвиконкому № 142 від 14 вересня 1988 року було виділено 600 кв. м ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку (Т.1 а.с.9), а згідно з актом від 22.07.1989 р. - проведено відведення такої земельної ділянки в натурі (Т.1 а.с.11). Рішенням Мукачівської міської ради Закарпатської області від 21 жовтня 2010 року № 1354 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 площею 0,0926 га (Т.1. а.с.79). Рішенням Мукачівської міської ради від 31.03.2011 р. № 166 «Про передачу земельних ділянко у приватну власність» ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2, орієнтовною площею 0,09 га (Т.2 а.с.26). Рішенням Мукачівської міської ради від 24.09.2015р. № 1549 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачево» ОСОБА_2 дано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки комунальної власності в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2, орієнтовною площею 0,0926 га (Т.1 а.с.154). Отже, матеріалами справи підтверджено наявність у ОСОБА_2 речових прав на земельну ділянку площею 0.0926 га. Також на виконання вимог ухвали ВССУ від 03.02.2016 р. судом першої інстанції у цій справі було призначено земельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 28 квітня 2017 року № 08/16: 1) На момент проведення дослідження на місцевості встановлено, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1, загальною площею 0,0835 га., ОСОБА_2 використовує земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_2, загальною площею 0,0910 га.; 2) Встановити на підставі яких документів ОСОБА_2 володіє та користується земельною ділянкою в АДРЕСА_1 "А", не уявляється можливим. Виходячи з матеріалів справи, такі відсутні. Встановити, на підставі яких документів ОСОБА_1 володіє та користується земельною ділянкою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків у АДРЕСА_1 - не являється можливим. Виходячи із матеріалів справи, такі відсутні. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 0,0131 га. з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої у АДРЕСА_1, Закарпатської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 13 листопада 2000 року. При цьому, встановити відповідність/невідповідність фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_1 загальною площею 0,0131 га., її межам згідно з державним актом не уявляється можливим; 3) Межі земельної ділянки ОСОБА_1, розташованої у АДРЕСА_1 що раніше були встановлені актом відводу земельної ділянки від 15 грудня 1998 року та відображені на Генплані від 22 квітня 1997 року, порушені з боків розташування усіх суміжних дворогосподарств (зі сходу, заходу та з півночі). Імовірна величина невідповідностей коливається у межах 0,57-15,29 метра (±0,25 метра). Найбільші розміри розбіжностей мають місце з боку розташування дворогосподарства по АДРЕСА_2; 5) Встановити наявність/відсутність самовільно зайнятих територій ОСОБА_1 та /або ОСОБА_2 не уявляється можливим; 6) Фактичне розташування будівель та огорож між дворами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дає можливості належним чином використовувати та обслуговувати будівлю гаражу, розташованого в межах двору ОСОБА_1; 7) Межі земельної ділянки ОСОБА_2, розташованої у АДРЕСА_2 що визначені Генпланом, на якому присутній гриф погодження, датований 18 липня 1989 року, збільшилися: з боку проходження АДРЕСА_1 та дворогосподарства № 23. Ймовірна величина територій збільшення по ширині (захід-схід) та довжині (північ-південь) коливається у межах 0,61-4,66 метра (±0,25 метра); 8) Межі земельної ділянки ОСОБА_2, розташованої у АДРЕСА_2 що визначені Генпланом, на якому присутній гриф погодження, датований 18 липня 1989 року, не зменшилися; 9) Встановити яка площа та розташування земельної ділянки, що перейшла в користування ОСОБА_1 з набуттям права власності на будинок по АДРЕСА_1 відповідно до спадкування за законом у 1994 році, не уявляється можливим (Т.2 а.с.1 26-139). Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законними власниками земельних ділянок, якими вони користуються. Також суд послався на те, що позивач просить скасувати п.4 рішення Мукачівської міської ради № 1354 від 29.01.2015р., однак таке в матеріалах справи відсутнє. Щодо вимоги про демонтаж огорожі суд зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження належності їй земельної ділянки у власності та порушення відповідачем ДБН. Однак, колегія суддів не може погодитись із цим висновком із огляду на таке. Зокрема, помилковим є посилання суду, як на підставу для відмови в задоволенні позову, на відсутність доказів належності сторонам у справі земельних ділянок на праві приватної власності, оскільки відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю вправі не тільки власник, а й землекористувач. В позовній заяві ОСОБА_1 вказувала на порушення її прав як землекористувача та посилалася на припис ст. 152 ЗК України. Тобто, така мотивація суду є неналежною та суперечить норма матеріального права. Щодо предмету оскарження, то дійсно, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 зазначено про скасування п.4 рішення Мукачівської міської ради № 1354 від 29.01.2015р., і рішення міськради з такими реквізитами немає. Водночас, до позовної заяви долучено витяг з рішення Мукачівської міської ради 71 сесії 6-го скликання від 29 січня 2015 року за № 1318. Виходячи зі змісту позовної заяви та інших, наданих сторонами (зокрема позивачем) матеріалів, саме рішення № 1318, за твердженням позивача, порушує його права. Саме це рішення досліджувалося судами, щодо нього надавалися сторонами пояснення та оцінка щодо його законності. Тобто, зазначення у прохальній частині позовної заяви номеру оскаржуваного рішення як «1354» є технічною опискою позивача. Незважаючи на те, що по справі в суді першої інстанції відбулося не одне судове засідання, суд чітко не з'ясував і не уточнив позовні вимоги ОСОБА_1, чим порушив приписи п. п.3, 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України. А отже, відмова в позові з цих підстав є надмірно формальною, що не допускається. Отже, жодна з обставин, наведених судом, не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову. Суд першої інстанції не дав жодної оцінки законності оскаржуваного рішення, належним чином не врахував висновки суду касаційної інстанції, та відмовив у задоволенні такої вимоги з формальних підстав, а тому рішення суду в цій частині не може залишатися в силі. Даючи оцінку п.4 рішення Мукачівської міської ради 71 сесії 6-го скликання від 29 січня 2015 року за № 1318 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам м. Мукачева», апеляційний суд зазначає наступне. Зі змісту цього рішення випливає, що таким у порядку ст. 159 ЗК України вирішено земельний спір щодо розмежування (встановлення меж) між землекористувачами ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2). При цьому, підставою для такого рішення указано лист № 24/04-08 від 01.10.2014 р., згідно з яким (Т.1 а.с.15-18) юридичним відділом розглянуто документи, направлені постійною депутатською комісією із питань приватизації, роздержавлення та земельних відносин щодо вирішення земельного спору за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, та запропоновано спірні земельні ділянки розділити порівну. Рішення умотивовано відсутністю у сторін документів, які б давали їм безспірне право на отримання у власність земельних ділянок, що перебувають у їхньому користуванні. Однак, такий висновок не відповідає наявним у справам матеріалам. Зокрема, чинним і не скасованими є: 1) державний акт на право власності на землю від 13 грудня 2000 року ЗК № 014-00727, виданий на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0131 га; 2) рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області від 30 квітня 2014 року № 1116, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтованою площею 0,10 га; 3) рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області від 21 жовтня 2010 року № 1354, яким ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 площею 0,0926 га. Зазначені документи належним чином підтверджують наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прав власності та користування на земельні ділянки з відповідними (орієнтовними) площами. Оскільки оспорюване рішення органу місцевого самоврядування про поділ спірних земельних ділянок порівну між сторонами не узгоджується із наявністю у ОСОБА_1 державного акту на право власності на землю від 13 грудня 2000 року НОМЕР_2 та суперечить раніше прийнятим Мукачівською міською радою рішенням від 30 квітня 2014 року № 1116 та від 21 жовтня 2010 року № 1354, то таке рішення не може вважатися законним. Окрім того, воно створить додаткову невизначеність у питанні розмежування земельних ділянок між сторонами, що є неприпустимим. Також слід зазначити, що самим рішенням так і не вирішено конкретно варіанти розподілу земельних ділянок, до рішення не долучено картографічні матеріали щодо варіанту розподілу. Тобто, фактично межовий спір між сторонами так і не вирішено. За наведених обставин позовна вимога ОСОБА_1 про скасування пункту рішення органу місцевого самоврядування підлягає задоволенню. Щодо вимоги про зобов'язання демонтувати огорожу апеляційний суд зазначає таке. Як убачається із матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 між дворогосподарствами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 споруджено огорожу. Така огорожа споруджена ним, виходячи з фактичного користування земельними ділянками за вказаними адресами. Відповідна схема фактичного користування земельними ділянками наведена в якості Додатку № 1 до висновку експерта № 08/16 (Т.2 а.с.139). Водночас у ОСОБА_2 відсутні відповідні правовстановлюючі документи, в яких би були чітко зафіксовані межі належної йому земельної ділянки, і на підставі яких би можна було достеменно встановити факт спорудження ним огорожі саме в межах належної йому земельної ділянки. Слід зазначити, що між сторонами наразі існує спір щодо розмірів, меж та конфігурації належних їм земельних ділянок. При цьому апеляційний суд зважає також на висновки, викладені в ухвалі ВССУ від 03.02.2016 р., і враховує, що в 1997 році позивачу було виділено та відведено згідно з актом земельну ділянку площею близько 1200 кв. м. Указане узгоджується з наявністю у ОСОБА_1 державного акту на право власності на землю від 13 грудня 2000 року ЗК № 014-00727 та рішенням Мукачівської міської ради від 30 квітня 2014 року № 1116 (0,0131 га + 0,10 га = 0,1131 га). А відтак, позивач має обґрунтовані очікування на отримання у власність земельної ділянки загальною площею близько 0,1131 га. У п.3 висновку експерта № 08/16 зазначено, що межі земельної ділянки ОСОБА_1, які раніше були встановлені актом відводу земельної ділянки від 15 грудня 1998 року та відображені на Генплані від 22 квітня 1997 року, порушені з боку розташування дворогосподарства по АДРЕСА_2. Тобто, споруджена відповідачем огорожа порушує майнові права позивача, а тому остання вправі звертатися до суду щодо захисту цих прав. Колегія суддів бере до уваги, що відповідно до рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області від 21 жовтня 2010 року № 1354 у ОСОБА_2 виникли майнові права на отримання у власність земельної ділянки площею 0,0926 га. Отже, загальний розмір земельних ділянок, щодо яких сторони по справі мають певні обґрунтовані майнові права, складає 0,2057 га (0,0131 + 0,10 + 0,0926), що перевищує загальний фактичний розмір земельної ділянки, яка була закріплена за їхніми домоволодіннями та який складає 1816 кв. м., а це, в свою чергу, реально унеможливлює розподіл спірних земельних ділянок у таких межах та розмірах. Однак, наявні у сторін по справі та вказані державний акт НОМЕР_2 і рішення Мукачівської міської ради № 1116 та № 1354 є чинними та не скасованими, а тому апеляційний суд не вправі надавати якомусь (якимось) із вказаних документів перевагу. З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, до остаточного розмежування спірних земельних ділянок та отримання сторонами спору відповідних правовстановлюючих документів із конкретизованими межами земельних ділянок, спорудження однією із сторін будь-яких межових знаків чи огорож (навіть виходячи з фактичного користування земельною ділянкою) є неприпустимим, оскільки це свідчитиме про порушення майнових прав та інтересів іншої сторони. За таких обставин споруджена ОСОБА_2 огорожа підлягає знесенню, оскільки її будівництво здійснено без належних для цього правових підстав. Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1 п.3, п.4 ЦПК України оскаржене рішення суду першої інстанції не може залишатися у силі та підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову. Понесені позивачем судові витрати (судовий збір) на загальну суму 1300.80 грн. відповідно до приписів ст. 141 ЦПК належить покласти на відповідачів у рівних частках, тобто по 650.40 грн. і присудити позивачу. Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 квітня 2018 року скасувати.

3.Позов ОСОБА_1 задовольнити.

4.Визнати незаконним та скасувати п.4 рішення 71 сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради Закарпатської області «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам м. Мукачева» від 29 січня 2015 року № 1318.

5.Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу встановленої ним огорожі.

6.Стягнути з ОСОБА_2 та Мукачівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 по 650.40 грн. із кожного у відшкодування судового збору.

7.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

8.Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 року.

Судді: