Провадження № 2/638/390/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання дитини, про стягнення Ѕ частини понесених витрат ,

УСТАНОВИВ:

10.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина- Маньшина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини усіх видів доходів на час навчання.

В процесі розгляду справи позивач 14.06.2017 року уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина- Маньшина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 10.11.2016 року і до моменту закінчення навчання в Харківському національному університеті імені ОСОБА_4 або до досягнення сином 23 років, залежно від того, яка подія настане раніше, стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину витрат на навчання сина в розмірі 21 392,00 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що до вересня 2001 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі у подружжя 18.07.1996 року народився син- Маньшин ОСОБА_3. На підставі рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття. На дійсний час син являється студентом, навчається в Харківському національному університеті імені ОСОБА_4 та потребує матеріальної допомоги. Строк навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Позивач самостійно без сторонньої допомоги утримує свого сина, який являється студентом денної форми навчання , через що не має можливості самостійно забезпечити себе. Відповідач в утриманні сина участі не приймає.

В судовому засіданні упованожений представник позивача вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в обґрунтування.

Відповідач та його уповноважений представник вимоги позивача не визнали та заперечували в їх задоволенні. Свої заперечення мотивують тим, що питання вступу сина до кількох учбових закладів з ним не обговорювалось та у нього не спитали, чи зможе він допомагати в витратах на навчання. Батько дитини не може надавати допомогу на утримання сина в період навчання, тому що сам має професійне захворювання, на його утриманні знаходиться його мати, як отримує мінімальну пенсію, при цьому дуже хворіє та на її лікування необхідно постійно витрачати значні кошти. Крім того, у нього на утриманні є дочка від другого шлюбу, якій він оплачує навчання , на підставі рішення суду від 22.05.2017 року з нього стягнуто аліменти на її утримання на період навчання.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування свої вимог та заперечень, вивчивши матеріали справи у сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З вересня 2001 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_5, який народився 18.07.1996 року, про що в книзі актів громадянського стану про народження 17.10.1996 року згорблено відповідний запис за № 3510, що підтверджено даними свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 031523 , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Харкові. Після розірвання шлюбу син проживає разом з матерю за адресою: м. Харків, пр.. ОСОБА_6, 39-А, кВ.27, про що видано відповідну довідку ЖБК "Олексіївський-2" від 26.09.2016 року за № 67. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.01.1999 року на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина- Маньшина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини усіх видів заробітку , починаючи з 02.11.1998 року і до досягнення повноліття.

Після досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття його мати ОСОБА_1 10.11.2016 року звернулася до суду з позовом до батька дитини- Маньшина В.А. , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання та про стягнення Ѕ частини понесених нею витрат на оплату навчання сина.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з умовами контракту від 13.08.2014 року, укладеним між навчальним закладом та замовником послуг, ОСОБА_5 замовив послуги з навчання за денною формою з метою отримання вищої освіти на період з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, що підтверджено даними контракту 3101/214-009с від 13.08.2014 року . ОСОБА_5 є студентом екологічного факультету Харківського національного університету імені ОСОБА_4 ( денна контрактна форма навчання), що підтверджено даними довідки № 140 від 22.09.2016 року , з вказаним вище строком навчання.

Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як розяснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що з 18.07.2014 року батько припинив надавати гроші на утримання сина, участі в його утриманні не приймає.

Син сторін по справі є студентом денної контрактної форми навчання екологічного факультету Харківського національного університету імені ОСОБА_4, оплату за навчання внесено позивачем по справі, що підтверджено відповідними платіжними документами, копії яких долучено до матеріалів справи, також він є студентом заочної контрактної форми навчання юридичного факультету цього ж університету з 01.09.2016 року, оплату за навчання також внесено позивачем по справі та підтверджено документально, навчається на факультеті підготовки офіцерів запасу Харківського національного університету повітряних сил імені ОСОБА_7 з 01.09.2016 року, оплата також внесена позивачем . ОСОБА_5 має повних 18 років, через неможливість працевлаштування по причині навчання за денною формою навчання, самостійного доходу не має , а тому потребує матеріального утримання з боку відповідача, який має на утриманні дочку, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 року з якого стягнуто аліменти на користь дружини на утримання дочки ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення повноліття, яка також являється студентом та на утримання якої батько несе додаткові витрати на час її навчання в сумі 450 грн щомісячно.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача та його уповноваженого представника про те, що ОСОБА_2 має на утриманні також матір ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Доказів того, що наявні родинні стосунки з вказаною особою , відповідачем суду не надано. З даних довідки управління Пенсійного фонду, вбачається , що ОСОБА_8 знаходиться на обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова, отримує пенсію та проживає та зареєстрована за адресою, яка не співпадає з адресою реєстрації та проживання відповідача. Також відповідачем в порушення вимог ст.. 76 ЦПК України, не надано доказів, що ОСОБА_8 потребує утримання, що він є єдиною дитиною , або що він таке утримання надає, або що стан його здоров"я незадовільний та він потребує постійного коштовного медичного лікування. Відповідач офіційно працевлаштований в філіі Південна залізниця ПАТ Укрзалізниця, має регулярний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу сину.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, як особа, яка навчається та не має іншого виду доходу. Мати таку допомогу синові надає. Відповідач, як батько, повинен також приймати участь в утриманні своєї дитини, оскільки такий обовязок покладений на нього нормами чинного сімейного законодавства. Утримання дитини, забезпечення її всебічного розвитку є насамперед батьківським обовязком.

Враховуючи , що з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки- Маньшиної Є.В. , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійшов висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти також на утримання сина,ІНФОРМАЦІЯ_4, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, що буде відповідати принципам співмірності , розумності та справедливості, і задоволення цих позовних вимог не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що повнолітній син сторін перебуває на утриманні матері .

За вказаних обставин, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на її користь є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам сімейного законодавства.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача Ѕ частини понесених нею витрат на оплату навчання сина в розмірі 21 392,50 грн, то згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина в період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України.

Вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 182, 183, 191, 199, 200 СК України,ст..ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання дитини, про стягнення Ѕ частини понесених витрат- задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1

Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_7, (РНОКПП НОМЕР_2) на утримання сина-

Маньшина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки від усіх

видів доходів щомісячно, починаючи з 10.11.2016 року до закінчення терміну навчання- до

30.06.2019 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог- відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) , 24.10.1973

року народження , на корись держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Розяснити сторонам по справі, що право на утримання автоматично припиняється у разі закінчення навчання, тимчасовою перервою в навчанні, виключенням з навчального закладу.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя : І.О.Грищенко