Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6005/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 296/6005/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2019 року, яке ухвалено суддею Рожковою О.С. в м.Житомирі

встановив:

Позивач у червні 2019 року звернулася з позовною заявою до суду, в якій просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони у справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 . Дитина потребує нормального харчування, одягу та розвитку. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання сина не надає, хоча спроможний надавати відповідну допомогу.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2019 року позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн, що підлягає індексації відповідно до вимог законодавства, щомісячно, починаючи з 19.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду в частині стягнення з нього на користь держави судових витрат скасувати. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач є учасником бойових дій і в силу положень п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому суд не повинен був під час вирішення питання відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України про розподіл судових витрат стягувати судовий збір за подання позову до суду саме з відповідача.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України (а.с.28).

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Згідно із ч.8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про безоплатну правову допомогу» 06 листопада 2012 року № 5477-VI, ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII внесені зміни, зокрема, у ст.5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст.129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Таким чином, до 01 вересня 2015 року надання пільг по сплаті судового збору ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було унормоване ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за змістом якої, такі пільги надавалися у випадках, коли спір виник з відносин, що врегульовані безпосередньо цим Законом, проте з 01 вересня 2015 року правове регулювання пільг по сплаті судового збору здійснюється на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмету судового захисту порушених прав (Постанова Верховного Суду від 16.10.2019р. у справі 187/1094/17).

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказане положення закону застосовується й випадку, коли рішення суду ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , будучи учасником бойових дій, звільнений від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи незначної складності, визначені судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження (п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України, п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судових витрат в розмірі 768,40 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді