РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/13189/17

Провадження № 22-ц/4815/82/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Смолій Л.Д. від 13 вересня 2018 року, ухваленого в 11 год. 16 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитною лінією в розмірі 52 942,92 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2013 року між сторонами шляхом акцептування пропозиції була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви.

ПАТ «Дельта Банк» відкрило ОСОБА_4 картковий рахунок в національній валюті України - гривні з лімітом кредитної лінії у розмірі 30 000,00 грн.

ПАТ «Дельта Банк» виконало взяті на себе зобов'язання, проте відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 6 червня 2017 року складає 52 942,92 грн. та складається з простроченого тіла кредиту в сумі 32 575,5грн. та заборгованості за відсотками в сумі 20 367,42грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банком не надано належних доказів на підтвердження свої вимог, зокрема, що стосується розміру заборгованості за кредитним договором.

У апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позову. Вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального прав та порушено норми процесуального права. Суд при вирішенні справи в повному обсязі не дослідив докази, зокрема, розрахунок заборгованості наданий банком.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача -адвокат ОСОБА_5 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, постановленим на підставі досліджених ним доказів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За правилами статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм кредитування, в яких у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Судом встановлено, що 11 липня 2013 року шляхом акцептування ПАТ «Дельта Банк» пропозиції ОСОБА_4 укладена кредитна угода відповідно до умов заяви.

Згідно з пунктами 2.1-2.5 частини 2 договору банк відкрив ОСОБА_4 картковий рахунок в гривнях та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 30 000,00 грн. зі строком ліміту кредитної лінії - 364 календарні дні. Відповідно до умов договору банк оформив платіжну картку, а також здійснює її обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті: кредитна картка №1 Еволюція лояльна, та на умовах викладених у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк». Договір укладений на невизначений строк.

Тарифами на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна» визначено, що валюта рахунку - гривня, частка обов'язкового погашення тіла кредиту - 2,00 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку, пільговий період для погашення заборгованості за кредитною лінією - до 55 днів. В умовах тарифного пакету зазначено, що держатель зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредитом, процентів за недозволений овердрафт, штрафу за прострочену заборгованість та суми заборгованостей минулих періодів. Процентні ставки становлять процент за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній мережі 0,0001 % річних, процент за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та або касах банків становить 4,00 % на місяць, процент на позитивний залишок становить 10,00 % річних, процент за недозволений овердрафт становить 48,00 % річних.

Плата за обслуговування карткового рахунку становить 9,90 грн., штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу становить 0,01 %, але не менше та /або не більше 75,00 грн. за кожен факт прострочення.

Укладений між сторонами не є розірваний та, у встановленому порядку, недійсним не визнався. Підписана відповідачкою заява та Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк» не містять умов про те, що строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Рішенням виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 5 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017 року включно.

Судовим розглядом встановлено, що у період з 11 липня 2013 року по 25 лютого 2015 року ОСОБА_4 користувалась кредитними коштами, що знаходились на картковому рахунку НОМЕР_2 шляхом зняття готівки та оплати товару, та до березня 2015 року періодично частково погашала кредитну заборгованість.

При цьому, відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором в частині щомісячного погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, належним чином не виконувала.

У розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 6 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 становить 52 942,92 грн. та складається з простроченого тіла кредиту в сумі 32 575,5грн. та заборгованості за відсотками в сумі 20 367,42грн.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунком ПАТ «Дельта Банк», долученим до справи.

Разом з тим, Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк» та Тарифами на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка №1 еволюція лояльна» передбачено плату за поповнення карткового рахунку готівкою через касу АТ «Дельта банк», плату за обслуговування кредитного залишку, плату за обслуговування кредитного ліміту, плату за обслуговування кредитної заборгованості тощо, які включаються в обов'язків мінімальний платіж (пп.416.10-4.16.12 Правил).

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено позивачем у відзиві на позовну заяву, в рахунок погашення заборгованості за кредитом позивачем у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту зараховано позивачем кошти у розмірі 8 556,01грн., а в рахунок погашення відсотків-16 554,22грн., всього 25 110,23грн. Відповідачем з 19.08.2013року по 25.02.2015року сплачено платежів на загальну суму 30 733грн. Тобто різниця між сплаченими і зарахованими у рахунок погашення заборгованості коштами становить 5 622,77грн.(30733-25110,23).

Із доданої до апеляційної скарги виписки по рахунку відповідачки вбачається, що в період з 31.07.2013року по 23.01.2015року банком з кредитного рахунку позичальника сплачуватись на свою користь комісія за поповнення рахунку в банкоматі, комісія за обслуговування карткового рахунку, комісії з кредитного рахунку(за покупки) тощо.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на час укладення договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16.

Таким чином банк нараховував кошти за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», що є незаконним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зарахування сплачених ОСОБА_4 5 622,77грн. в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Стягненню з позичальника на користь банку підлягає заборгованість у загальному розмірі 47 320,15 грн. (32575,5 +20 367,42 = 52 942,92грн.-5622,77)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та помилково дійшов висновку про недоведеність ПАТ «Дельта Банк» розміру заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2013 року.

Відповідно до п.1ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2013 року у розмірі 47 320,15грн.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено на 89,38% (47 320,15х100:52 942,92). Судовий збір позивачем сплачений у загальній сумі 4000грн., а тому він підлягає відшкодуванню лише у сумі 3575,2грн. (4000х89,38%)

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, ст.ст. 634, 1048,1050 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (місцезнаходження м. Київ вул. Дружби народів,38, ) заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2013 року, що утворилася станом на 6 червня 2017 року в загальному розмірі 47 320 (сорок сім тисяч триста двадцять) грн. 15коп. та витрати по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги в розмірі 3 575 (три тисячі п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 20коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді : Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.