ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/295/17
Провадження № 22-ц/4820/152/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

П'єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю: позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/295/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року (суддя Бондар О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Леон-Агро-2011», ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

17 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПП «Леон-Агро-2011» про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 серпня 2012 року між ним та ПП «Леон-Агро-2011» в особі засновника ОСОБА_8 укладено контракт, на підставі якого видано наказ № 1 про призначення його директором вказаного підприємства. 26 серпня 2014 року у зв'язку із закінченням терміну дії контракту позивач був звільнений із посади директора підприємства з одночасним переведенням на посаду заступника директора підприємства. На момент звільнення з позивачем не були проведені виплати, передбачені п. 18 контракту, а саме: за підсумками роботи підприємства за рік керівнику виплачується винагорода в розмірі 40 % від чистого прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства. Зазначає, що чистий прибуток підприємства за 2014 рік склав більше 4000000 грн., а тому сума коштів, що підлягала сплаті відповідно до п. 18 контракту становить 1600000 грн. (4000000 грн.*40 %/100 %). Враховуючи зазначене, розмір індексації заробітної плати, що невиплачена відповідачем за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 становить 779200 грн. Сума індексації заробітної плати у розмірі 1600000 грн., що не виплачена відповідачем, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 становить 222400 грн. Загальна сума компенсації втрат частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1001600 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 100 000 грн.

07 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПП «Леон-Агро-2011», ОСОБА_7 про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді. Зазначав, що наказом директора ПП «Леон-Агро-2011» № 10 від 01.12.2015 його звільнено з посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011». ОСОБА_4 вважає звільнення незаконним, а тому просив визнати зазначений наказ протиправним та скасувати його, поновити на посаді заступника директора ПП «Леон-Агро-2011». В обґрунтування позову вказував, що з 2012 року він працював на різних посадах в ПП «Леон-Агро-2011», яке створено його братом ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті брата його дружина ОСОБА_7 запевнила усіх, що вона призначена на посаду директора власником підприємства до його смерті. Однак надалі йому стало відомо, що ОСОБА_7 призначена керівником ПП «Леон-Агро-2011» з 29.07.2018, тобто через 5 днів після смерті ОСОБА_8, що є неможливим. Отже, оскільки ОСОБА_7 не могла бути призначена на посаду директора, тому у неї відсутні повноваження щодо звільнення його з роботи.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.10.2017 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ПП «Леон-Агро-2011», ОСОБА_7 про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_4 до ПП «Леон-Агро-2011» про стягнення заробітної плати, компенсаційних втрат частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди.

29.11.2017 ОСОБА_4 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПП «Леон-Агро-2011» на свою користь заборгованість із заробітної плати у вигляді винагороди за 2014 рік у розмірі 1 463 840 грн. та компенсаційні втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати за період 2015-2016 років у розмірі 916363,84 грн. Інші позовні вимоги просив залишити без змін.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2017 позовні вимоги ОСОБА_4 до ПП «Леон-Агро-2011» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 136160 грн. та компенсації втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 85236 грн. 16 коп. залишено без розгляду.

06 липня 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ПП «Леон-Агро-2011» про визнання частково недійсним трудового контракту, а саме: положення п. 18 розділу 3 контракту з директором ПП «Леон-Агро-2011» від 01.08.2012, викладеного в редакції другого речення - По підсумкам роботи підприємства за рік, керівнику виплачується винагорода в розмірі 40 % від чистого прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства. В обґрунтування якого вказувала, що контракт з ОСОБА_4 було припинено 26.08.2014 на підставі наказу підприємства № 9 від 26.08.2014. Також зазначала, що ПП «Леон-Агро-2011» було засновано одноосібно її покійним чоловіком ОСОБА_8 18.10.2011, з яким вона перебувала у шлюбі з 22.11.2007. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Разом з тим, вона не давала згоди на розпорядження її покійним чоловіком одноосібно чистим прибутком підприємства, оскільки чистий прибуток є спільною сумісною власністю подружжя, а тому згода щодо розпорядження прибутком підприємства другим з подружжя є обов'язковою згідно з положеннями ч. 1 ст. 65 СК України. Статутний капітал та майно ПП «Леон-Агро-2011» сформовані за рахунок спільної сумісної власності її та її чоловіка ОСОБА_8, а тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.10.2017 цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ПП «Леон-Агро-2011» про визнання частково недійсним трудового контракту об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_4 до ПП «Леон-Агро-2011» про стягнення заробітної плати, компенсаційних втрат частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати та моральної шкоди.

05 грудня 2017 року ОСОБА_7 уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним положення п. 18 розділу 3 контракту з директором ПП «Леон-Агро-2011» від 01.08.2012, викладеного в редакції другого речення - По підсумкам роботи підприємства за рік, керівнику виплачується винагорода в розмірі 40 % від чистого прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства, з моменту його укладення, тобто з 01.01.2012.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2018 прийнято відмову ОСОБА_7 від поданого нею позову. Провадження у справі в частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ПП «Леон-Агро-2011» про визнання частково недійсним трудового контракту закрито.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2019 року виправлено описку у вступній частині рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року та постановлено зазначити правильно вступну частину рішення: «розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Леон-Агро-2011», ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди».

Додатковим рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу № 10 директора ПП «Леон-Агро-2011» від 01.12.2015 про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011», поновлення ОСОБА_4 на посаді заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, суд не встановив чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, не взяв до уваги належні докази, виходячи лише із заперечень відповідача. Факт укладення контракту та видачі відповідного наказу підтверджується встановленими судом обставинами та не оспорюється відповідачем. Контракт у встановленому порядку не визнаний недійсним, а тому висновок суду про недоведеність факту перебування на посаді директора підприємства з 01.08.2012 по 01.09.2014 не ґрунтується на вимогах ч. 3 ст. 21, п. 3 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, ст.ст. 77-80 ЦПК України. Крім того, як зазначає ОСОБА_4, в наказі № 9 від 26.08.2014 та в його трудовій книжці вказано, що він переведений з посади директора на посаду заступника директора у зв'язку із закінченням дії контракту. Враховуючи, що відповідно до п. 27 контракт діє протягом двох років з моменту його підписання, а звільнений він був відповідно до наказу № 9 від 26.08.2014, отже, днем його звільнення є 26.08.2014, однак, з ним не було проведено розрахунок. Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь позивача винагороди, передбаченої п. 18 контракту, оскільки винагорода за підсумками роботи за рік входить до структури заробітної плати та повинна бути відображена на балансі підприємства як кредиторська заборгованість, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, зокрема, ст. 116 КЗпП України, враховуючи той факт, що вимога позивача стосується винагороди за 2014 рік, однак, на час підписання звітності за 2014 рік він уже не був директором підприємства та не відповідав за його баланс. Також суд не перевірив ту обставину, що наказ про звільнення його з роботи підписано не уповноваженою особою ОСОБА_7

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Леон-Агро-2011» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що рішенням № 1 засновника ПП «Леон-Агро-2011» від 18.10.2011 року ОСОБА_8 було створено Приватне підприємство «Леон-Агро-2011», затверджено його статут та призначено директором ОСОБА_4 (а.с. 111 т. 4).

Згідно з заявою від 01.08.2012 ОСОБА_4 просив прийняти його на посаду директора ПП «Леон-Агро-2011» (а.с. 13 т. 2).

Наказом № 1 від 01.08.2012 ПП «Леон-Агро-2011» ОСОБА_4 прийнятий на посаду директора підприємства з 01 серпня 2012 року з окладом 1300 грн., підставою видачі якого зазначено заяву ОСОБА_4, що свідчить про досягнення між працівником та роботодавцем згоди за всіма умовами трудового договору, і стало підставою для внесення до трудової книжки відповідного запису про прийом на роботу (а.с. 12 т. 2).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 1 серпня 2012 року між ОСОБА_4 та ПП «Леон-Агро-2011» в особі засновника ОСОБА_8 укладено контракт (а.с. 148-150 т. 5). Відповідно до преамбули контракту, ОСОБА_4 наймається (призначається) на посаду директора ПП «Леон-Агро-2011» на термін 1 рік, починаючи із дати заключення даного контракту (а.с. 20-21 т. 1). Пунктом 27 Контракту передбачено, що контракт діє на протязі двох років з моменту його підписання.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За приписами статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач фактично працював на посаді директора ПП «Леон-Агро-2011» на умовах безстрокового трудового договору, а не на умовах контракту, з врахуванням того, що власноручно написана заява позивача прямо вказує на його зацікавленість працювати саме на умовах безстрокового трудового договору, при цьому, ні заява, ні виданий на її підставі наказ, ні запис у трудовій книжці не містив посилання на наявність контракту з обмеженим строком його дії у два роки.

Крім того, згідно з заявою від 26.08.2014 ОСОБА_4 просив перевести його з посади директора на посаду заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» з 26.08.2014, а не з дати закінчення контракту (02.08.2014) (а.с. 11 т. 2).

Відповідно до наказу № 9 від 26.08.2014 у зв'язку з виробничою необхідністю та закінченням контракту ОСОБА_4 переведено з посади директора ПП «Леон-Агро-2011» на посаду заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» з 01.09.2014, підставою видачі якого слугувала заява ОСОБА_4 (а.с. 10 т. 2).

Проте, посилання в наказі про переведення позивача у зв'язку з закінченням контракту само собою не може свідчити про те, що трудовий договір між сторонами не набув ознак безстроковості та про те, що між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного строкового трудового договору - контракту.

Безпідставним є посилання позивача на положення п. 7.1 Статуту ПП «Леон-Агро-2011» в частині необхідності укладення з директором лише контракту, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України розтлумачено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2017 року стягнуто з ПП «Леон-Агро-2011» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 2000 грн. Вказаним рішенням встановлено також укладення безстрокового трудового договору між ОСОБА_4 та ПП «Леон-Агро-2011», обставин щодо наявності між сторонами правовідносин на підставі контракту не встановлено. Також рішенням суду встановлено обставини щодо проведення перевірки у ПП «Леон-Агро-2011» щодо дотримання вимог трудового законодавства за заявою ОСОБА_4, за результатами якої встановлено лише несвоєчасне проведення індексації заробітної плати за період 2014-2015 років, що становило 2036 грн. 43 коп. (а.с. 41-42 т. 5).

З урахуванням викладеного та обставин справи, правильним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача винагороди в розмірі 40 % від чистого прибутку підприємства як керівнику підприємства за 2014 рік відповідно до п. 18 контракту, оскільки між сторонами не виникли правовідносини на підставі контракту. Відповідно, суд першої дійшов правильного висновку і щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсаційних втрат у виді індексації вказаної винагороди та моральної шкоди.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 01.12.2015 року позивачем ОСОБА_4 подано заяву про його звільнення з займаної посади з 01.12.2015 року за згодою сторін (а.с. 177 т. 2).

01.12.2015 відповідно до наказу № 10- ОСОБА_4 звільнений з посади заступника директора за угодою сторін п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 178 т. 2).

Звертаючись до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування наказу від 01.12.2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника директора, позивач посилався на те, що у ОСОБА_7 були відсутні повноваження, як директора ПП «Леон-Агро-2011», приймати рішення щодо його звільнення з займаної посади.

Проте, матеріалами справи встановлено, що відповідно до заяви від 17.07.2015 ОСОБА_7 просила призначити її на посаду директора ПП «Леон-Агро-2011» (а.с. 6 т. 2).

Рішенням засновника та власника ПП «Леон-Агро-2011» № 1 від 20.07.2015 ОСОБА_8 вирішено призначити директором ПП «Леон-Агро-2011» з 29.07.2015 ОСОБА_7 (а.с. 95 т. 4).

Наказом № 16 від 20.07.2015 ОСОБА_7 призначено директором ПП «Леон-Агро-2011» (а.с. 96 т. 4).

24 липня 2015 року ОСОБА_8 (засновник та власник приватного підприємства) помер (а.с. 158 т. 4).

29.07.2015 року було внесено відомості щодо зміни керівника юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ПП «Леон-Агро-2011» зазначено ОСОБА_7

Крім того, згідно з протоколом № 1 від 24.02.2016 загальних зборів учасників ПП «Леон-Агро-2011», які скликані на вимогу спадкоємців у зв'язку із смертю власника підприємства, директором ПП «Леон-Агро-2011» призначено ОСОБА_7 (а.с. 80-82 т. 4).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до роз'яснень п. 18 Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності належних повноважень у керівника ПП «Леон-Агро-2011» на звільнення позивача за угодою сторін станом на 01.12.2015 року, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання наказу № 10- від 01.12.2015 року протиправним та його скасування, поновлення позивача на посаді заступника директора підприємства.

При цьому, судом першої інстанції правильно не взято до уваги висновок експерта № 105п від 26.07.2017 року за результатами проведеної почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, оскільки він не є належним, допустимим та достовірним доказом відсутності повноважень керівника на звільнення позивача. Рішення засновника № 1 від 20.07.2015 та наказ № 16 від 20.07.2015 є чинними, не скасованими, а доказів того, що підпис ОСОБА_8 у вказаних документах виконаний не ним не встановлено (а.с. 156-160 т. 2).

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П'єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бондар О.О. Провадження № 22-ц/4820/152/19

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 53,54,55