РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20250/18

пр. № 2/759/2849/19

15 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В

Представник позивачів ОСОБА_4 у грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.03.2018 року, близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Шевролет» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в місті Києві на перехресті вул. Козацька та вул. Сумська, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 дати дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем що призвело до механічних пошкоджень автомобіля «Хонда». Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобові «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ, є ОСОБА_1 було завдано механічних пошкоджень.

У відповідності до товарних чеків № 123 від 04.09.2018 р., № 135 від 14.09.2018 р. та № 148 від 04.10.2018 р. позивачами було сплачено за придбання запасних частин для пошкодженого автомобіля «Хонда» 392489,00 грн.

Крім того, згідно акту виконаних робіт та гарантійного талону № 1888к від 29.10.2018 р. ОСОБА_1 було сплачено за ремонтні роботи та запасні частини 48864,47 грн. та згідно акту виконаних робіт та гарантійного талону № 1888к від 30.10.2018 р. сплачено 35007,12 грн. Загалом позивачами за відновлення автомобіля було сплачено грошові кошти в розмірі 476360,59 грн.

Також, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача ОСОБА_1 було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, у зв`язку із заподіянням пошкодження його майна, яку ОСОБА_1 оцінює в 10000,00 грн. Крім того, водію автомобіля «Ходна» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 було завдано душевних страждань у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень в наслідок ДТП, які вона оцінює в 50000,00 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 29.03.2018 року, близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Шевролет» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в місті Києві на перехресті вул. Козацька та вул. Сумська, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 дати дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 яка рухалась по головній дорозі, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем що призвело до механічних пошкоджень автомобіля «Хонда».

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобові «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ , є ОСОБА_1 було завдано механічних пошкоджень.

У відповідності до товарних чеків № 123 від 04.09.2 018 р., № 135 від 14.09.2018 р. та № 148 від 04.10.2018 р. позивачами було сплачено за придбання запасних частин для пошкодженого автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 392489,00 грн. (а.с. 13-15).

Відповідно до Акту виконаних робіт та гарантійного талону № 1888к від 29.10.2018 р. ОСОБА_1 було сплачено за ремонт автомобіля та запчастин 48864,47 грн., що підтверджується чеком (а.с. 16-17, 18-22).

Відповідно до Акту виконаних робіт та гарантійного талону № 1888к від 30.10.2018 р. ОСОБА_1 було сплачено за ремонт автомобіля та запчастин 35007,12 грн., що підтверджується чеком від 30.10.2018 р. (а.с. 23, 24).

Обсяг фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість станом на момент звернення до суду з указаним позовом наведено в акті виконаних робіт та гарантійному талоні та наданими товарними чеками.

Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позову в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 376360,59 грн.

Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то судом було встановлено наступне.

Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивачами не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також не доведено завдання їм цієї шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачами не доведено завдання їм моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 15, 76, 81, 263, 265 ЦПК України ,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 20.04.2007 року, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 376 360 (триста сімдесят шість тисяч триста шістдесят) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 3763 (три тисячі сімсот шістдесят три) грн. 61 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Журибеда