Провадження № 22-ц/802/297/19 Категорія: 26 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу та процентів за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ (правонаступник АТ КБ) «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення суми вкладу та процентів.

Позов мотивує тим, що 10.02.2014 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» в Головному Ялтинському відділенні Кримського РУ АТ КБ «Приватбанк» був укладений депозитний договір № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт», відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав банку грошові кошти в сумі 50000 доларів США, строком на 366 днів, мінімальний строк вкладу 1 місяць, особовий рахунок на який зараховується вклад № НОМЕР_1, під 7% річних, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, рахунок/картка, на який зараховуються проценти НОМЕР_2. Так як вкладником не подавалась до АТ КБ «ПриватБанк» заява про намір забрати кошти, то депозитний договір № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт» від 10.02.2014 року був автоматично продовженим по 10.09.2015 року. Відповідно до умов депозитного договору, Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на сайті рв.ua, Приватбанк дає клієнтам можливість дистанційно керувати своїми рахунками за допомогою мобільного телефону (SМS-банкінг і платежі за безкоштовним телефоном 3700) і через Інтернет («Приват24»). Вказує, що 20.10.2014 року перевіривши через Інтернет (Приват24) баланс коштів на власних рахунках, він з'ясував, що інформація стосовно особового рахунку № НОМЕР_1, на який 10.02.2014 року зараховано вклад на суму 50000 доларів США за договором №SAMDNWFD300, взагалі відсутня. Інформація щодо картки/рахунку НОМЕР_2, на який нараховувались проценти за депозитом, залишилась доступною, залишок на картці - 168,49 доларів США. Крім того, доступною залишилась інформація стосовно іншого депозитного договору № SAMDNWFD400, на якому залишилось всього 0,17 доларів США. Даний депозит було відкрито 13.01.2014 року, а 28.01.2014 року депозит був забраний. 17.08.2015 року позивач звернувся до Києво-Печерського відділення столичної філії АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання виписки з особового рахунку № НОМЕР_1, на який зараховано вклад за депозитним договором № SAMDNWFD300 (вклад "Стандарт») від 10.02.2014 року та виписки з картки/рахунку НОМЕР_2, на який зараховуються проценти за даним депозитним договором, за період з моменту укладення депозитного договору по 17.08.2015 року. В наданні виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 відмовлено, виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 на який зараховуються проценти за депозитним договором було видано. З виписки банку вбачається, що проценти за другий місяць вкладу банком на картку/рахунок не зараховані, залишок на картці 68,68 доларів США. З травня 2014 року неодноразово звертався у відділення АТ КБ «Приватбанк» у містах Києві та Луцьку з метою отримання коштів та виписок, однак йому було відмовлено у зв'язку з окупацією Криму та запропоновано звертатися у головний офіс у м. Дніпропетровську. 28.05.2014 року АТ КБ «Приватбанк» сповістив клієнтів АР Крим, що їх кошти тимчасово перенесені на балансовий рахунок 2903. Тому 19.08.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив повідомити на якому конкретно рахунку за балансовим рахунком 2903 обліковуються кошти ОСОБА_3, однак йому було відмовлено.

19.08.2015 року надіслав відповідачу заяву про розірвання з 28.08.2015 року депозитного договору №SAMDNWFD300 (вклад "Стандарт») від 10.02.2014 року та просив перерахувати з 28.08.2015 року всю суму вкладу на його картку/рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» і нарахувати проценти на вклад на дату повернення. Однак, дані звернення позивача залишені відповідачем без відповіді. За допомогою електронної пошти 26.08.2015 року банк надіслав дві ідентичні відповіді № 20.1.0.0/7-20150826/488 та № 20.1.0.0/7-20150826/419 на два різні за змістом звернення, які не дають конкретної відповіді на поставлені запитання та його вимоги. Вважає, що відповідач безпідставно не виконує умов договору банківського вкладу, обставини які б звільняли відповідача від виконання своїх договірних зобов'язань відсутні.

Просить суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь вклад за Депозитним договором № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт» від 10.02.2014 року в розмірі 50 000 доларів США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 7 268,47 доларів США, 216,98 доларів США - три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання по виплаті відсотків по кредиту, відповідно до ст.625 ЦК України, а всього: 57 485,45 доларів США.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2018 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, за депозитним договором № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт» від 10.02.2014 року суму вкладу в розмірі 50000 доларів США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 7 268,47 доларів США, 216,98 доларів США - три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання по виплаті відсотків по кредиту

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять оригіналу квитанції про внесення грошових коштів на депозитний рахунок. Апелянт вказує, що суд не взяв до уваги загальновідомий факт, який не потребує доказування, що на території Автономної Республіки Крим орган країни-окупанта за рахунок майна відповідача здійснює виплати вкладникам АТ КБ «ПриватБанк» на підставі оригіналів документів, тому відсутність у позивача квитанції може свідчити про отримання ним такої виплати.

В письмовому відзиві позивач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що банком було порушено право ОСОБА_3 на отримання депозитного вкладу та відсотків за його користування, а припинення діяльності відокремлених підрозділів банку не є підставою для невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а є ПАТ КБ ( правонаступник АТ КБ) «ПриватБанк» як юридична особа.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2014 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений депозитний договір № SAMDNWFD300 вклад «Стандарт», відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав банку грошові кошти в сумі 50000 доларів США, строком на 366 днів, мінімальний строк вкладу 1 місяць, особовий рахунок на який зараховується вклад № НОМЕР_1, під 7% річних, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, рахунок/картка, на який зараховуються проценти № НОМЕР_2 .( а.с. 130 Т. 2).

Внесення коштів позивачем, відповідно до укладеного депозитного договору підтверджується квитанцією, з якої слідує, що внесені на депозитний рахунок кошти у сумі 50000 доларів США у графах «призначення платежу» були внесені у відповідності з номером зазначеного депозитного договору.

Згідно даних, викладених в депозитному договорі такий був укладений у філії ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Ялта Автономної Республіки Крим, МФО 305299 і там же внесені грошові кошти.

Відповідно до п.п. 2, 3 Депозитного договору нарахування процентів на суму вкладів нарахування процентів на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження грошей до банку та здійснюється за кожний календарний день. За день, коли вклад повертається, проценти не нараховуються. Після закінчення кожного цілого місяця, що минув з моменту укладання договору, в перший робочий день, наступного за датою оформлення договору, після 15 год. 00 хв. Нараховані проценти за вкладом нараховуються на картку/рахунок.

Дія договору припиняється після виплати вкладнику усієї суми вкладу разом із процентами, належними йому відповідно до умов договору. (п.4 Депозитного договору).

Якщо по закінченню місяця вкладник не заявить про бажання забрати свої кошти, то вклад автоматично продовжується ще на 1 місяць. Мінімальний строк вкладу продовжується на 1 місяць неодноразово без заявки вкладника. Пунктом 15 цього ж договору встановлено автоматичне продовження вкладу ще на один строк (п.п.7,8 Депозитного договору)

Враховуючи умови договору, термін на який було укладено встановлено у цьому ж договорі, а саме: з 10.02.2014 року по 10.02.2015 рік. (366 днів), договір банківського вкладу № SAMDNWFD300 "Стандарт» від 10.02.2014 року автоматично продовжувався.

Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини банківського вкладу, відповідно до яких, в силу ч. 1 ст. 1058 ЦК України, одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Частиною першою ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового V розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089.

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. (Постанова Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Як слідує із матеріалів справи, позивач ОСОБА_3, як вкладник за зазначеним депозитним договором, 19 серпня 2015 року звернувся до ПАТ КБ «ПриваБанк» з заявою про розірвання вкладу та виплату коштів, з урахуванням відсотків (т.1 а.с.28).

Однак, із головної структури Банку позивачу відправлена відповідь від 26.08.2015 року за №20.1.0.0.0/7-20150826/419, згідно якої позивачу відмовлено у виплаті депозитного вкладу на тій підставі, що у зв'язку з окупацією Кримського півострову, відповідно до постанови Правління НБУ №260 від 06.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив свою діяльність у Криму (т.1 а.с.32).

Вважаючи свої права як вкладника та споживача банківських послуг порушеними, позивач ОСОБА_3 звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно керувався вимогами ст.1058 ЦК України, про те, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором; частиною 1 ст. 1059 ЦК України про те, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі, а письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту; ст. 1074 ЦК України про те, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Також судом першої інстанції правильно зазначено про те, що оскільки, стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсним договором має виконувати саме відповідач, як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків.

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано положення нормативних документів НБУ, зокрема, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року №174, які роз'яснюють, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Також судом першої інстанції враховано норми, що регулюють зобов'язальні правовідносини та наслідки невиконання зобов'язань - ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629 ЦК України.

Встановивши, що відповідачем порушено право позивача на повернення грошового вкладу з нарахованими процентами у розмірі позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги про стягнення депозитного вкладу заявлено у відповідності з чинним законодавством, та є такими, що підлягають до задоволення.

При цьому, правильність нарахованої суми, належної до виплати скаржником в апеляційній скарзі не спростовано.

Колегія суддів вважає, що не виконання договору Банком порушило співвідношення майнових, інтересів сторін і позбавило позивача, як заінтересовану сторону того, на що він розраховував при укладенні договору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження укладання договору ОСОБА_3 надав оригінал депозитного договору, копію квитанції про внесення коштів на депозитний рахунок банку, яка були оглянута судом апеляційної інстанції, копія якої міститься в матеріалах справи. Вказана квитанція містить: найменування банку (філію, відділення); дату здійснення касової операції, дату валютування - 10.02.2014 року; відомості про платника; призначення платежу; підпис працівника банку, тобто достовірно довів факт виконання своїх зобов'язань за вказаним договором.

При цьому представник позивача, на пропозицію суду надати оригінал квитанції про внесення коштів на депозитний рахунок, копія якого міститься в матеріалах справи ( а.с.12. Т. 1) надав суду оригінал, на якому за збігом часу, інформація є нечитабельною у зв'язку з її вигоранням (зникненням). Такі недоліку оригіналу даної квитанції викликані особливостями нанесеного тексту про які позивач не був обізнаний та не зміг їм перешкодити.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним факт укладення між сторонами депозитного договору, внесення коштів, які ним передбаченні.

Окрім оригіналу договору ( а.с 130 Т.2) та квитанції про внесення коштів на рахунок, позивачем надано довідку ПАТ КБ "Приватбанк" від 05.03.2014 року за змістом якої станом на 05.03.2014 року відповідно до договору банківського вкладу від 10.02.2014 року ОСОБА_3 має розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 на якому знаходяться 50000 доларів США ( а.с 131 Т. 2). Дана довідка скріплена круглою печаткою ПАТ КБ "Приватбанк" та підписом уповноваженої особи.

Наявність договірних зобов'язань між сторонами та їх невиконання саме відповідачем апелянтом належними, допустимими та беззаперечними доказами не спростовані.

За таких обставин, саме на відповідача покладається обов'язок довести належне виконання своїх зобов'язань за договором банківського вкладу, а саме доказів того, що кошти були повернуті вкладникові, а також про відсутність коштів на депозитному рахунку позивача. Проте, банком таких доказів надано не було.

Доводи відповідача про те, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів за вкладами покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Доводи щодо отримання виплат за вкладом на підставі законодавства Російської Федерації, за рахунок майна банку на окупованій території, в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України не доведені, оскільки саме ПАТ КБ «ПриватБанк» повинен довести, що позивач отримав зазначені кошти, а не обґрунтовувати свої заперечення припущеннями.

Враховуючи зазначене, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 12, 80, 81, 264 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді :