Провадження № 2/127/3785/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дернової В.В.,

секретаря Тронт М.О.,

за участі

представника відповідача адвоката Фофанова Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, що становить 10 932 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що у день звільнення (05.06.2019 року) з ним не було проведено повний розрахунок згідно зі ст. 116 КЗпП України (це було зроблено лише 18.07.2019 року), внаслідок чого відповідно до ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у обсязі та з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» - адвокат Фофанов Я.Л. у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві від 21.10.2019 року (а.с. 25-29).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з наказу Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» від 25.05.2019 року № 1768/к, ОСОБА_1 - стрілка 1 класу, помічника начальника караулу з протипожежної безпеки управління воєнізованої охорони - у зв`язку зі скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштування за його згодою на іншу роботи, звільнено з 05 червня 2019 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до абзацу 3 п. 2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, а згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» від 13.11.2019 року № 424/1, середньоденний заробіток ОСОБА_1 за квітень-травень 2019 року складає 271,92 грн.

Однак, виплата остаточного розрахунку при звільненні позивачеві ОСОБА_1 була здійснена лише 18.07.2019 року, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 у АТ «ПУМБ» від 26.07.2019 року (а.с. 13-17). При цьому, як вбачається з доповідної головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» Тиханського А.А. від 18.11.2019 року № 2004/гл.бух, згідно з вказівками фінансового директора остаточний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 був перерахований трьома платежами, тобто не одноразово у день звільнення. Крім того, з невідомих суду причин кошти як остаточний розрахунок при звільненні не були перераховані на платіжну банківську картку ОСОБА_1 , а спрямовані для виплати готівкою, хоча заробітну плату позивач отримував виключно у безготівковій формі.

Отже, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягає виплаті ОСОБА_1 за період з 06.06.2019 року (наступний день за днем, коли повинен був бути здійснений розрахунок при звільненні) до 18.07.2019 року (день остаточного розрахунку), тобто за 29 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті, становить 7 885,68 грн. (271,92 грн. на день * 29 робочих днів).

Враховуючи вищевикладене, з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 7 885,68 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 553,25 грн. судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 72%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 259, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст. 43 Конституції України, ст. 47, 116, 117 КзпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 7 885,68 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 68 копійок) середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 553,25 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» (м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 15; )

Повне рішення суду складене 02.01.2020 року.

Суддя