621/3582/18
2/621/403/19

РІШЕННЯ
іменем України
14 лютого 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
в складі: головуючого - Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Горобець Н.М.,
ВСТАНОВИВ:
21.12.2018 року АТ "Харківобленерго" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогами: стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 5326,00 грн та судові витрати.
На обґрунтування позову зазначено, що 22.04.2018 року о 08.55 год. в с. Лиман Зміївського району но вул. Першотравневій сталася дорожньо транспортна пригода. Відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер КСЕ 922, здійснив наїзд па стійку опори № 67 ЛЛ 0.4 кВ 111-198 с. Лиман Ф-2.
Внаслідок цього АТ «Харківобленерго» нанесений матеріальний збиток.
Дорожньо - транспортна пригода сталася в наслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 12.1 ПДР України "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним", про це свідчить лист Зміївського відділу поліції за вих 5358/119-79/01-2018 від 02.07.2018р., де вбачаються неправомірні дії відповідача ОСОБА_1 про що складено адміністративний протокол БД015357.
Відповідно до розрахунків, розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП складає 5326,00 грн.
Відповідно до заяви від 26.06.2018, відповідачем фактично було визнано матеріальні збитки, але оплату згідно заяви не проведено.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 16.01.2019 провадження у справі відкрито.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, у телефонному режимі повідомив про те, що на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи за відсутності представника.
Відповідач ОСОБА_1, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подавав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
У відповідністю до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач-разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.
З огляду на це та, враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині п'ятій статті 279 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 22.04.2018 року о 06 год. 10 хв. в с. Лиман Зміївського району по вул. Першотравневій сталася дорожньо транспортна пригода. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер КСЕ 922, на порушення вимог п. 2.3б, 12.1 ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням автомобілем, допустив наїзд на стовп ЛЕП №67.
Обставини вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та вина ОСОБА_1 у ній підтверджена постановою Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2018 року, яка набрала законної сили.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних дій відповідачем ОСОБА_1
Внаслідок дій відповідача, Акціонерному товариству «Харківобленерго» була завдана матеріальна шкода, яка відповідно до акту оцінки збитків від 22.04.2018 року, складеного оцінювачем ОСОБА_2 (сертифікат оцінювача ФДМУ та УТО № 488) та директором ТОВ «Північно - Східна консалтингова група» ОСОБА_3, затвердженого АТ «Харківобленерго» склала 5326,00 грн. (а. с. 18).
Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини.
Так, згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 Цивільного кодексу України).
У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Таким чином встановлено, що майнова шкода завдана Акціонерному товариству «Харківобленерго» з вини відповідача, дії якого були неправомірними, між вказаними діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Оскільки встановлена вина зазначеної особи, то відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода відшкодовується винною особою на загальних підставах.
Доказів, які б доводили, що шкоди завдано не з вини відповідача суду не надано.
Факт неправомірності володіння чи користування відповідачем транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди судом не встановлено.
Стаття 1192 Цивільного кодексу України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, враховуючи що ОСОБА_1 не відшкодовано повну суму матеріального збитку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Харківобленерго» у повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., які відповідно до ст. 141 ЦПК України, належить стягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 14.02.2019.
Суддя -