Справа № 462/7149/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій, із врахуванням уточнень позову, просить стягнути з відповідача суму заборгованості із заробітної плати у розмірі 31 423,13 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 26.11.2018 р. становить 22751,44 грн., а всього 54 174,57 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що працював на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» з 27.07.2011 р. на посаді ливарника пластмас 5 розряду в цеху друкованих плат з погодинною плати праці. З 01.03.2012 р. позивач був переведений на роботу ливарником пластмас 5 розряду цеху друкованих плат з відрядною оплатою праці. Починаючи з квітня 2018 р. відповідач затримував виплату заробітної плати позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість. 21.08.2018 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Станом на день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив.

Разом з тим, відповідач подав суду довідки про розмір заборгованості по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 та про нарахування середнього заробітку.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Судом встановлено, що з 2011 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА» та 21 серпня 2018 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з посади ливарника пластмас 5 розряду /код професії 13399/ цеху друкованих плат /010/ з відрядною оплатою праці, що стверджується копією трудової книжки / а.с.6/.

Статтею 38 КЗпП України визначено умови розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно довідки №361, сума заборгованості із виплати заробітної плати за період з 01.04.2018 р. по 21.08.2018р. ОСОБА_1становить 25 552,69 грн., а саме за квітень 3575,51 грн., за травень 5978,40 грн., за червень 4100,11 грн., за липень 5073,54 грн., за серпень 6825,13 грн.

Відтак, заборгованість по нарахованій позивачу, але не виплаченій заробітній платі складає 25 552 грн. 69 коп.

Суд не приймає до уваги подані позивачем ксерокопії документів щодо нарахування йому заробітної плати за квітень-липень 2018 р., оскільки такі не засвідчені належним чином, а також не містять інформації щодо підприємства роботодавця.

Тому, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, однак, у розмірі вказаному у довідці № 361.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного висновку.

Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Як вбачається із розяснень даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідач не представив суду жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачу при звільненні сум, подав довідку №345 по нарахуванню середнього заробітку згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, згідно якої ОСОБА_1 належить до виплати 18 314,90 грн.

Однак, відповідачем невірно проведено розрахунок сум, що підлягають виплаті, виходячи з такого.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Із долученої до матеріалів справи довідки про суму заборгованості зарплати, зарплата ОСОБА_1 за червень 2018 року становить 4100,11 грн., за липень 2018 року 5073,54 грн..

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню становить 9173 грн. 65 коп.

Відповідно до розрахунку норми тривалості робочого часу на 2018 рік, наданого Мінпраці та соціальної політики, встановлені наступні показники робочих днів: червень 2018р. - 20 робочих днів, липень 2018 р. - 22 робочих дні.

Середньоденна заробітна плата за вказаний період /червень-липень 2018 року/ становить 218,42 грн., виходячи з кількості робочих днів у червні-липні 2018 року /42 робочих дні/.

Станом на день ухвалення рішення у справі фактичний розрахунок відповідачем з позивачем не проведено.

Відтак, з моменту звільнення позивача до моменту ухвалення рішення у справі 22.01.2019 р. відповідачем заборговано позивачеві 22 934 грн. 10 коп./218,42 грн. х 105 робочих днів/.

Таким чином, на день ухвалення рішення фактична заборгованість по середньому заробітку за час затримки розрахунку перед ОСОБА_1 становить 22 934 грн. 10 коп., тобто в цій частині позов слід задовольнити частково.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 25 552 грн. 69 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 22 934 грн. 10 коп., а всього 48 486 грн. 79 коп. без урахування податків та інших обовязкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України, а в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути частково сплачений судовий збір, а саме у розмірі 630,80 гривень.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 38, 116, 117 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд

у х в а л и в:

Позовну ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» /, м. Львів, вул. Патона, 1 / на користь ОСОБА_1 /ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: вул. Січ. Стрільців, 4 с. Сокільники, Львівська область/ нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 25 552 /двадцять пять тисяч пятсот пятдесят дві/ гривень 69 копійок; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 22 934/двадцять дві тисячі девятсот тридцять чотири/ гривень 10 копійок, а всього 48 486/ сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят шість/ гривень 79 копійок без урахування податків та інших обовязкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» /, м. Львів, вул. Патона, 1 / на користь ОСОБА_1 /ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: вул. Січ. Стрільців, 4 с. Сокільники, Львівська область/- 630.80 грн. судового збору.

У решті позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 22 січня 2019 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.