Головуючий суду 1 інстанції - Космінін С.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 434/3932/14-ц
Провадження № 22-ц/810/43/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу - Володимирський Владислав Юхимович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 06 червня 2014 року, ухвалене у складі судді Космініна С.О. 06.06.2014 року в м.Луганську

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи- ОСОБА_7, ОСОБА_5, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу - Володимирський Владислав Юхимович про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У 2014 році позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29.11.2007 року між ТОВ «Укркпромбанк», який 30 червня 2010 року передав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №747/ФКВ-07, за умовами якого ОСОБА_5 від банку отримала кредит в сумі 46700,00 доларів США, за умови сплати 14,6 % річних за користування кредитом із щомісячним погашенням процентів та кредиту у строки, встановлені графіком та остаточним поверненням кредитних коштів до 25.11.2022 року.

У забезпечення кредитного договору №747/ФКВ-07 від 29.11.2007 року між ТОВ «Укркпромбанк» та ОСОБА_3, яка з 26.03.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем, без згоди останнього на укладення договору, було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку ТОВ «Укркпромбанк» нерухоме майно, яке було придбано під час шлюбу, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,0 кв.м. жилою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Також при укладанні вказаного договору не було отримано дозволу органу опіки, оскільки відповідач ОСОБА_3 на час укладення іпотечного договору від 29.11.2007 року мала неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просив визнати недійсним іпотечний договір від 29.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу від 29.11.2007 року, за реєстровим №11493, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3, у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати заборону відчуження трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладену 29.11.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Володимирським Ю.В. за реєстровим № 11494.

Рішенням Артемівського районного суду Луганської області від 06.06.2014року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним іпотечний договір від 29.11 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу від 29.11.2007 року за реєстровим №11493, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано заборону відчуження трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 накладену 29.11.2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Володимирським Ю.В., за реєстровим № 11494.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладанні іпотечного договору від 29 листопада 2007 року чоловіку відповідача ОСОБА_2 (позивачу) не було відомо про даний договір та банк не запрошував його на укладання вищезазначеного договору, також на момент укладання договору іпотеки у 2007 році ОСОБА_4, будучи неповнолітньою особою, проживав у квартирі, що є предметом іпотеки, але зазначений договір було укладено без дозволу органу опіки і піклування, при цьому суд першої інстанції керувався положеннями ст.65 СК України, ст.17 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а також роз'ясненнями п.44 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно зі ст.32 ЦК, статтею 177СК та ст.17 Закону України «Про охорону дитинства».

На зазначене рішення відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було подано апеляційну скаргу, яка була повернута скаржнику у зв'язку з тим, що апеляційна скарга може бути розглянута тільки після вирішення питання про відновлення втраченого провадження, а.с.25.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 липня 2017 року за заявою ПАТ «Дельта Банк» відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 434/3932/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним в частині судового рішення від 14.06.2014 року, а.а.с.37, 39.

Після часткового відновлення втраченого провадження в частині судового рішення від 14.06.2017 року, 13.12.2017 року відповідач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обстави, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не перевірив усі фактичні обставини справи та не надав обґрунтовану і мотивовану оцінку доказам, які наявні в матеріалах справи. Скаржник вважає, що при укладенні іпотечного кредиту сторонами були дотримані всі вимоги, які необхідні для його дійсності. У рішенні суду першої інстанції не зазначено, які саме істотні умови договору було сторонами порушено та яким нормам цивільного законодавства щодо дійсності правочину не відповідає укладений договір. У день укладання іпотечного договору ОСОБА_3 заявою від 29.11.2007 року підтвердила, що станом на дату складення цієї заяви неповнолітніх осіб, що мають право користуватися належною їй квартирою не має. У заяві-анкеті ОСОБА_3 у графі діти відсутня будь-яка інформація. Відповідно до наданої ОСОБА_3 довідки Луганського міського комунального підприємства «Жилкомсервіс» у переданій в іпотеку квартирі зареєстрована тільки одна особа - ОСОБА_3, тобто ОСОБА_3, надавши банківській установі вищезазначені документи та власноручно підписавши заяву, як Іпотекодавець підтвердила та надала гарантії відносно того, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки не зареєстровані неповнолітні діти, що мають право користування предметом іпотеки. Також судом першої інстанції не встановлені дійсні родинні зв'язки між ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 та не перевірено факт проживання останнього у переданій в іпотеку квартирі на момент укладання договору іпотеки та наявності у іпотекодателя іншого нерухомого майна, де на момент укладення договору іпотеки могла мешкати неповнолітня дитина.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 щодо надання своїй дружині ОСОБА_3 згоди на підписання договору іпотеки з ТОВ «Укрпромбанк», де вона є майновим поручителем ОСОБА_5 та передати в іпотеку до банку квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність згоди іншого подружжя на укладення оспорюваного договору іпотеки.

Також скаржник звертає увагу на викладення судом першої інстанції резолютивної частини оскарженого рішення, відповідно до якої суд задовольняє у повному обсязі вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки не дивлячись на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 були про визнання договору недійсним.

Позивач, відповідач ОСОБА_3 не скористались своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 22.12.2017 року матеріали відновленого втраченого судового провадження у цивільній справі № 434/3932/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору недійсним повернуто до Білокуракинського районного суду Луганської області для відновлення втраченого провадження в цивільній справі відповідно до вимог ЦПК України, належного оформлення копії рішення Артемівського районного суду м.Луганська з поверненням справи, після чого, до Апеляційного суду Луганської області, з наданням строку для виконання ухвали до 25.01.2018 року, а.а.с.122-123.

Додатковим рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 січня 2018 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 434/3932/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Володимирський В.Ю. про визнання договору недійсним, а саме кредитний договір № 747/ФКВ-07 від 29.11.2007 року, а.с.3-12, іпотечний договір від 29.11.2007 року, а.с.13-16, заяву про відсутність неповнолітніх осіб, що мають право користуватися квартирою відповідача, а.с.17, заяву-анкету позичальника/ поручителя -фізичної особи , а.с.18-21, заяву ОСОБА_2 про згоду на підписання іпотеки своїй дружині, а.с.22, довідку про мешкання, а.с.23, ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі від 16.05.2014 року, а.с.132-133, судового рішення від 06.06.2014 року, а.а.с.135-141.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 26.02.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору недійсним повернуто до Білокуракинського районного суду Луганської області для відновлення втраченого судового провадження в частині, достатній для апеляційного перегляду рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 06.06.2014 року, а.а.с.150-151.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 01.02.2019 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 434/3932/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Володимирський В.Ю. про визнання договору недійсним в частині договору від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк», НБУ про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», а.а.с.167-168.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22.02.2019 року цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 06.06.2014 року призначено до апеляційного розгляду із повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а.а.с. 177, 178.

Учасники справи, яких було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від останніх на адресу Луганського апеляційного суду не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України без участі учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 29.11.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», який 30.06.2010 року передав права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_5 укладено кредитний договір №747/ФКВ-07, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 46700,00 доларів США, строком по 25.11.2022 року, зі сплатою 14,6 % річних.

За умовами кредитного договору №747/ФКВ-07 від 29.11.2007 року ОСОБА_5 взяла на себе зобов'язання погашати отриманий кредит у встановлені згідно графіку строки, а також щомісячно сплачувати проценти.

Забезпеченням зобов'язань за вказаним кредитним договором є іпотечний договір від 29.11.2007 року, укладений між ТОВ «Укркпромбанк» та ОСОБА_3, у відповідності до якого остання передала в іпотеку ТОВ «Укркпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,0 кв.м., жилою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

26.03.2004 року відповідач ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, свідоцтва про шлюб (повторне) серії НОМЕР_1 від 06.12.2007 року, зареєстрованого та виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 91.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», що забезпечує виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк», як кредитора і йому переходить право вимагати від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не оспорювались.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що при укладанні іпотечного договору від 29.11.2007 року чоловіку відповідача ОСОБА_2 (позивачу) не було відомо про даний договір, та банк не запрошував його на укладання вищезазначеного договору, також на момент укладання договору іпотеки у 2007 році ОСОБА_4, будучи неповнолітньою особою, проживав у квартирі, що є предметом іпотеки, але зазначений договір було укладено без дозволу органу опіки і піклування та на підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду, адже до них він дійшов поспішно, з певними порушеннями норм процесуального права щодо повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, їх вивчення та оцінки та визнав встановленими недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права щодо спірних правовідносин, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення та ст.ст. 12, 81 ЦПК України у діючий редакції кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За доводами позовної заяви ОСОБА_2 підставами для визнання недійсним іпотечного договору від 29.11 2007 року, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 є порушення сторонами договору цивільного законодавства, а саме - укладення договору іпотеки одним з подружжя (ОСОБА_3.) без згоди іншого подружжя ( ОСОБА_2) щодо передачі в іпотеку квартири, придбаної сторонами за час зареєстрованого шлюбу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також укладення зазначеного договору без наявної згоди органу опіки та піклування у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 мала неповнолітнього сина ОСОБА_4

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2 відповідачем ПАТ «Дельта Банк» зазначено, що під час укладення спірного договору іпотеки сторонами договору були виконані усі вимоги діючого законодавства.

Відповідно до п.1-5 ч.1 ст.214 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Аналогічні вимоги містяться й в п.п.1-5 ч.1 ст.264 ЦПК України у діючий редакції під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Як вбачається з матеріалів справи 27.11.2007 року ОСОБА_3 була заповнена Заява-анкета позичальника/поручителя- фізичної особи, відповідно до якою ОСОБА_3 зазначила, що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, вона одружена, її чоловік ОСОБА_2, загальна кількість членів родини, що проживають разом з нею 2 особи, при цьому ОСОБА_3 не зазначила наявність в цій квартирі дітей, а.а.с.18-21.

29.11.2007 року, до підписання іпотечного договору, ОСОБА_3, на ім'я керуючого ТОВ «Укрпромбанк» подала заяву, з якої вбачається, що ОСОБА_3 цією заявою підтверджує, що на дату складання цієї заяви неповнолітніх осіб, що мають право користування належною їй квартирою за адресою: АДРЕСА_1 не має, справжність підпису ОСОБА_3, який зроблено у присутності 29.11.2007 року начальника відділу ОСОБА_9 підтверджено підписом відповідальної особи служби безпеки Банку, а.с.17.

Довідкою КП «Жилсервіс №3» м.Луганська за адресою :АДРЕСА_1 проживає з правом на площу одна особа, а саме ОСОБА_3, особи, які проживають в квартирі без права на площу, відсутні, а.с.23.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованим довід скаржника у апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3, надавши банківській установі вищезазначені документи та власноручно підписавши заяву, як Іпотекодавець, підтвердила та надала гарантії відносно того, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки не зареєстровані неповнолітні діти, що мають право користування предметом іпотеки.

Передбачене ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору, положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, у тому числі з підстав відсутності згоди органу опіки та піклування на укладення ОСОБА_3 іпотечного договору, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, та не є законним представником останнього.

Крім того, позивач ОСОБА_2 не надав доказів тому, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам ОСОБА_4, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо житлового приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Відповідні обставини та обґрунтування цих обставин відповідними доказами не були встановлені й судом першої інстанції під час розгляду справи, не містяться таки докази й в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу на наявність усталеної позиції судів вищих інстанцій про те, що факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки за недоведеності належними доказами факту порушення майнових прав дитини внаслідок укладення цього договору не є безумовною підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 757/1065/14-ц , провадження № 61-24520св18 власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органом опіки та піклування.

Аналогічні положення викладені в постановах Верховного Суду України по справі №6-589цс16 від 06 квітня 2016 року та по справі №6-1002цс17 від 10 липня 2017 року, а також в постановах Верховного суду від 25 квітня 2018 року по справі № 640/1332/15-ц, провадження № 61-8582св18, від 5 березня 2018 року по справі № 343/774/15-ц,провадження № 61-4268св18, від 10 грудня 2018 року по справі № 760/17168/15-ц, провадження № 61-30св18, 13.03.2019 року по справі 175/4162/14, провадження 61-14951св18.

Також, за доводами позовної заяви позивач ОСОБА_2 вважає, що спірний іпотечний договір є недійсним, оскільки ОСОБА_3, яка з 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем, без згоди останнього на укладення договору, уклала іпотечний договір, за умовами якого передала в іпотеку ТОВ «Укркпромбанк» нерухоме майно, яке було придбано під час шлюбу, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,0 кв.м. жилою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Між тим, зазначені доводи спростовані відповідачем ПАТ «Дельта Банк», в обґрунтування заперечень яким надана нотаріальна завірена заява ОСОБА_2 від 29.11.2007 року, відповідно до якої ОСОБА_2 надав згоду своєї дружині ОСОБА_3 на підписання договору іпотеки з ТОВ «Український промисловий банк» де вона є майновим поручителем ОСОБА_5, та передати в іпотеку до банку квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку вона отримала під час перебування з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, про що приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Володимирським В.Ю. внесено відповідний запис в реєстр за № 11492, а.с.22.

Колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_2 не доведена наявність підстав за доводами позивача, викладеними останнім у позовній заяві, для визнання іпотечного договору, укладеного між ТОВ «Укркпромбанк» та ОСОБА_3, у відповідності до якого остання, за наявною згодою чоловіка ОСОБА_2, передала в іпотеку ТОВ «Укркпромбанк» нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,0 кв.м., жилою площею 35,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій, за ствердженням ОСОБА_3 та підтвердженням КП «Жилсервіс №3» м.Луганська, неповнолітні особи, що мають право користування належною їй квартирою, відсутні.

Інших доводів щодо наявності підстав для визнання іпотечного договору від 29.11.2007 року недійсним, позивачем не зазначено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що при укладанні іпотечного договору від 29.11.2007 року чоловіку відповідача ОСОБА_2 (позивачу) не було відомо про іпотечний договір.

Колегія суддів погоджується з тим, що на підписання іпотечного договору банк позивача ОСОБА_2 не запрошував, але позивачем не доведена наявність у банку зобов'язання при укладенні договору з одним з подружжя, при наявності згоди другого з подружжя на укладення договору, запрошувати другого з подружжя на укладення такого договору.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності змісту рішення суду першої інстанції вимогам ст.265 ЦПК України.

Так, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом першої інстанції зазначені тільки фактичні обставини щодо укладення кредитного та іпотечного договорів, договору, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк, АТ «Дельта Банк», НБУ про передачу активів кредитних зобов'язань «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» та факту укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи недійсним іпотечний договір від 29.11. 2007 року, суд першої інстанції взагалі не надав мотивованої оцінки кожному аргументу, наведеному учасниками справи, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини щодо наявності підстав для визнання спірного договору недійсним та мотивів з яких позов задоволено.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності змісту резолютивної частини рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, які позивачем не заявлялись, а саме вимоги останнього до ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, вважає таке зазначення опискою, яка не вплинула на висновок суду по заявленим позивачем ОСОБА_2 позовним вимогам про визнання договору недійсним, викладеним у резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, судом визнані встановленими недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні судом першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 06 червня 2014 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи- ОСОБА_7, ОСОБА_5, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу - Володимирський Владислав Юхимович про визнання договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 19 листопада 2004 року на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», місцезнаходження якого м.Київ, вул.Щорса, 36-Б, ідентифікаційний код за 0 судові витрати в сумі 243,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.04.2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

А.В. Яресько