Справа № 635/6477/18
Провадження № 2/635/1100/2019
03 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шинкарчука Я.А.,
секретар судового засідання Желізова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області.
Позов обґрунтовано тим, що квартира № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області зареєстрована на праві приватної власності за нею - ОСОБА_5 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житло. У зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2, колишній чоловік позивача.
Відповідач в спірній квартирі не проживає з 1992 року, добровільно зібрав свої речі та пішов, місце знаходження якого на час звернення до суду з позовом не відомо. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 10 серпня 1993 року. ОСОБА_1 10 листопада 1995 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище з «Довженко» на «Яковлєва». Шлюб між батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано 26 липня 2002 року. В подальшому ОСОБА_7 вийшла заміж та змінила прізвище на «Левіт».
Факт не проживання відповідача в квартирі № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області підтверджується актом депутата Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 03 вересня 2018 року.
Позивач вважає, що вона як власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, в звязку з чим звернулась з даним позовом до суду.
31 жовтня 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, провадженні у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.
На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання сторони не зявились.
Позивач ОСОБА_1 надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце якого повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей, отриманих судом відповідно до вимог частин шостої статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5 надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують.
Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_1, яка дії на підставі довіреності від 13.08.2015 року , посвідчена ОСОБА_8, консулом Генерального консульства України в Нью Йорку (Сполучені штати Америки) , зареєстрована в реєстрі за № 1357/15 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність третьої особи - ОСОБА_4
В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що квартира № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за: ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 11.03.1996 року.
У зазначеній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2, колишній чоловік позивача.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ- ВЛ № 265024, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 10 серпня 1993 року розірвано, про що зроблений актовий запис № 495. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Довженко».
Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І ВЛ № 015103 , позивач ОСОБА_10 10 листопада 1995 року уклала шлюб з ОСОБА_11. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище «Яковлєва».
Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1, що мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, вул. Садова, б. 6, кв. 6 , складеного депутатом Кулиничівської селищної ради та сусідами встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає з 1993 року. В 1991 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб , який в 1993 році розірвано та з цього часу разом не мешкають. За період з 1993 року ОСОБА_2 за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, вул. Садова, б. 6, кв. 6 не зявлявся та не проживав, участі у ведені сумісного господарства , оплаті комунальних послуг не брав, його речей в будинку не має.
З інформації Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області № 590 від 03 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 6, кв. 6, однак фактично за вказаною адресою не проживає з 1993 року. До Кулиничівської селищної ради зі скаргою про вчинення перешкод у вселенні до квартири, на предмет проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 6АДРЕСА_1 за період 2017 2018 року ОСОБА_2 не звертався.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно частини першої статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з частиною четвертою статті 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другої статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, судом встановлено , що відповідач не є власником спірної квартири, на даний час не є членом сімї власника, без поважних причин понад 25 років не поживає у зазначеній квартирі , доказів укладення договору з власником про порядок проживання та утримання житла відповідач не надав, а тому останній є таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що порушене право власника будинку підлягає захисту, а позовна заява задоволеню.
При подані позовної заяви позивачем , відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 704, 80 гривень, що підтверджується квитанцією № 14 від 10.09.2018 року.
На підставі викладеного, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривень 80 копійок.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 6 по вул. Садова в с. Кутузівка Харківського району Харківської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири ) гривень 80 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 11 квітня 2019 року
Суддя Я.А. Шинкарчук