Справа № 2/0312/497/2011 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А.
Провадження № 22-ц/802/1229/19 Категорія: 1 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії, бездіяльність державного виконавця Нововолинського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо відкриття виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2/0312/497/11, виданим Нововолинським міським судом Волинської області 07 червня 2012 року, стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність виконуючого обов`язки начальника державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Назарук І. В. Вимоги скарги обгрунтовує тим, що на виконанні у відділ державної виконавчої служби м. Новововолинськ перебувало виконавче провадження щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яке було відкрите на підставі виконавчого листа від 07.06.2012 № 2/0312/497/11, виданого Нововолинським міським судом Волинської області. Вказує, що 29.03.2016 він вперше дізнався, що виконуючий обов`язки начальника відділення державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Назарук І. В. 11.12.2014 відкрила виконавчі провадження № 45755175, № 45755311, № 45755252 за виконавчим листом № 2/0312/497/11, який виданий Нововолинським міським судом Волинської області 07.06.2012. Зазначає, що такі виконавчі провадження відкриті із порушенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа надійшла 08.12.2014 р, а останнім днем строку повторного пред`явлення виконавчого листа № 2/0312/497/11 від 07.06.2012 є 04.12.2014. Просить суд визнати неправомірними дії виконуючого обов`язки начальника ВДВС Нововолиського МУЮ Назарук І. В. щодо відкриття виконавчих проваджень № 45755175, № 45755311, № 45755252 від 11.12.2014 щодо виконання виконавчого листа № 2/0312/497/11 від 07.06.2012, виданого Нововолинським міським судом Волинської області.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 липня 2019 року залучено ОСОБА_2 до участі у даній справі як заінтересовану особу (а.с. 53 том 5).

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії, бездіяльність державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, інший боржник ОСОБА_2 , яка була залучена ухвалою суду першої інстанції в якості заінтересованої особи до участі у справі, подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції за відсутності належних та допустимих доказів прийшов до висновку щодо доведеності повторного звернення до виконання виконавчого листа саме 01.12.2014, крім того, суд вважав доведеним факт того, що ОСОБА_1 звертався 04.12.2015 до державного виконавця з вимогою про скасування виконавчих проваджень щодо нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Вказує, що ОСОБА_1 тільки 29.03.2016 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження і саме у цей день йому достеменно стало відомо про виконавчі провадження і після цього у встановлений законом строк ним було подано скаргу на дії державного виконавця.

Таким чином, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процессуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Нововолинський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що 01.12.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено заяви про примусове виконання виконавчих листів № 2/0312/497/11 від 26.03.2012 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 22538 доларів США 36 центів заборгованості за договором кредиту № 119/07/М від 03.07.2007, що еквівалентно 179511,28 грн та по 566,67 грн судового збору і по 40 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу наручно в двох екземплярах, на одному з яких, на вимогу представника банку ОСОБА_4 було відмічено уповноваженою особою відділу Кушнір ОСОБА_5 . дату отримання заяви та виконавчого документу 01.12.2014, за три дні до закінчення терміну повторного пред`явлення (04.12.2013 державним виконавцем Панасюком В. А. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, я якій вказано, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання в строк до 04.12.2014). Таким чином ОСОБА_2 безпідставно ставить під сумнів наявні в матералах письмові докази. Копію постанови від 11.12.2014 про відкриття виконавчого провадження було надіслано стронам виконавчого провадження для відома та виконання.

Також Нововолинський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в відзиві вказує, що особою, яка подала апеляційну скаргу є ОСОБА_2 , яка вже була заявником по аналогічній справі, в межах якої вже встановлено правомірність дій державного виконавця, а тому ухвала Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2019 року у даній справі ніяким чином не впливає на її права та обов`язки.

Стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що суд першої інстанції розглядав скаргу на дії державного виконавця боржника Януша А. П., стороною (боржником) виконавчого провадження, дії державного виконавця по якому оскаржуються, виступає ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі ОСОБА_3 відсутні будь-які відомості про те, яким чином розгляд скарги ОСОБА_6 щодо відкриття виконавчих проваджень, у яких він є боржником, стосується інтересів ОСОБА_3 .

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» вказує у відзиві, що виконавчий лист у даній справі було пред`явлено до виконання у встановлений законом строк і державний виконавець правомірно відкрив виконавчі провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоров`я. Враховуючи, що будь-яких підтверджуючих документів в обгрунтування свого клопотання ОСОБА_2 не подала, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Інші учасники справи також не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої без змін, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу від 16.10.2019 в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що скарга на дії державного виконавця повинна бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав або свобод та з урахуванням того, що ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав у грудні 2015 року, а скаргу на дії державного виконавця подав 08.04.2016, тобто з пропуском строку, встановленого законом, ОСОБА_1 не подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки вважає, що строк ним не пропущено. Таким чином суд першої інстанції залишив скаргу ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального законодавства при вирішенні питання про залишення скарги без розгляду з підстави, передбаченої пунктом ч. 2 ст. 126 ЦПК України, судом встановлено наступне.

На виконанні у ВДВС Нововолинського МУЮ знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу Нововолинського міського суду Волинської області № 2/0312/497/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 22538 доларів США 36 центів за кредитним договором від 03.07.2007, що еквівалентно 179511,28 грн.

Державним виконавцем 04.12.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та зазначено, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 04.12.2014.

Із відмітки на супровідному листі ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 01.12.2014 виконавчий лист № 2/0312/497/11 повторно наручно пред`явлений Банком до виконання у відділ ДВС Нововолинського МУЮ (т. 4 а.с. 36).

З журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження встановлено, що повторно пред`явлений Банком до виконання виконавчий лист зареєстрований 08.12.2014 за реєстраційним № 5422 (т.4 а.с. 45).

Таким чином на підставі встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про те, що оскільки виконавчий лист пред`явлений Банком до виконання 01.12.2014, тобто в строк вказаний виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.12.2013, тому державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого документа по виконанню рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час пред`явлення виконавчого листа до виконання, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачене законом.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України (норма, яка була чинна на день подання скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України (норма, яка була чинна на день подання скарги), скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічні норми містяться і у чинному на час розгляду скарги ЦПК України. Зокрема, ст.447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Стаття 449 ЦПК України визначає строк звернення із скаргою. Так, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із поштового конверта встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою 08.04.2016 (том 4 а.с.13). У скарзі зазначає, що про винесення 11.12.2014 державним виконавцем рішень про відкриття виконавчих проваджень він дізнався вперше 29.03.2016, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Дослідженими судом першої інстанції матеріалами справи та виконавчого провадження підтверджується, що ОСОБА_1 звертався 04.12.2015 до державного виконавця із вимогою скасувати відкриті виконавчі провадження щодо нього та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.4 а.с. 27). Із змісту відповіді на дане звернення від 24.12.2015 вбачається, що відділ державної виконавчої служби повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що на виконанні перебувають виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 кредитної заборгованості. Також зазначено, що постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені 11.12.2014 та роз`яснено право ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 15.02.2016 звертався до відділу державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження відкритим за виконавчим листом № 2/0312/497/11 від 07.06.2012.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками першої інстанції про те, що суду не надано жодних доказів того, що з грудня 2015 заявник з об`єктивних причин не міг ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, чи державним виконавцем створювались перешкоди в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, що стало причиною пропуску строку звернення до суду. Таким чином починаючи з грудня 2015 року ОСОБА_1 було відомо про те, що 11.12.2014 винесено постанови про відкриття щодо нього виконавчих проваджень за виконавчим листом від 07.06.2012 і починаючи з цього часу він мав об`єктивну можливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження.

Оскільки скарга на дії державного виконавця повинна бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи та з урахуванням того, що ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав у грудні 2015 року, а скаргу на дії державного виконавця подав 08.04.2016, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дана скарга подана з пропуском строку встановленого законом і ОСОБА_1 не подавав клопотань про поновлення строку звернення до суду, оскільки вважає, що такий строк не пропустив.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії та рішення державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, винесених 11.12.2014 відносно нього.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2019 року, яка постановлена судом першої інстанції за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 .

Підстав вважати що оскаржувана ухвала впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 з апеляційної скарги не убачається, відсутні докази того і в матеріалах справи.

Більше того ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 01 листопада 2016 року у справі № 2/0312/497/2011 (провадження № 22-ц/773/1460/16) в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії, бездіяльність державного виконавця Нововолинського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в частині визнання дій державного виконавця Назарук І. В. щодо відкриття 11 грудня 2014 року виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вказана ухвала апеляційного суду є чинною.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, рішення постанови, судові накази.

За ст. 375 суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді