УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий-суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №2018/11893/2012 (н/п 4-с/640/22/19) за скаргою КП «Харківводоканал» на постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 року представник КП «Харківводоканал» звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: скасувати постанову про повернення виконавчого документа, винесену старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1, ВП №52768736, від 14.03.2018 щодо виконання судового наказу від 03.08.2012 по справі №2018/11893/2012 (2н/2018/1242/2012/10); зобовязати старшого державного виконавця Мазуріну О.М. усунути порушення та відкрити виконавче провадження з виконання судового наказу №2018/11893/2012 (2н/2018/1242/2012/10) від 03.08.2012.

Посилається на те, що 13.04.2018 на адресу підприємства надійшла постанова старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 від 14.03.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме: судовий наказ №2018/11893/2012 (2н/2018/1242/2012/10) виданий Київським районним судом м. Харкова 02.10.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП "Харківводоканал" заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 4759 грн 94 коп., та судовий збір у розмірі 107,30 грн. Виконавчий документ було повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю майна на яке може бути звернено стягнення та відсутністю ознак доходів у боржника. 23.04.2018 року КП "Харківводоканал" була подано, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" на ім'я відповідного начальника ВДВС, скаргу на постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ОСОБА_1 До теперішнього часу скарга підприємства начальником ВДВС не розглянута. Про прийняте рішення КП "Харківводоканал" не повідомлено, в зв'язку з чим вимушено звертатися до суду. Постанова старшого державного виконавця від 14.03.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу необґрунтована і винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Старший державний виконавець при винесенні постанови посилається на те, що у боржника не виявлене майно, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувана. У виконавчій справі відомості про вчинення державним виконавцем, таких дій, передбачених діючим законодавством відсутні. Таким чином, державний виконавець не здійснив всіх можливих дій, направлених на обов'язкове виконання судового рішення. Крім того, пунктом 1 розділу 13 Інструкції передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за поданням державного або приватного виконавця, який відкрив відповідне виконавче провадження. У відповідності до пункту 3 розділу 14 Інструкції виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання у разі невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Але, в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу та в виконавчої справі відомості про вчинення державним виконавцем, таких дій, передбачених діючим законодавством відсутні. Таким чином, державний виконавець не здійснив всіх можливих дій, направлених на обов'язкове виконання судового рішення.

В судове засідання представник скаржника, державний виконавець, боржник ОСОБА_2 не зявилися, про час на місце судового розгляду неодноразово повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У звязку з цим, суд вважає необхідним розглянути справу у відсутність учасників процесу.

Суд, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

02.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ №2018/11893/2012 (2н/2018/1242/2012/10) від 03.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП "Харківводоканал" заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 4759 грн 94 коп., та судовий збір у розмірі 107,30 грн.

На підставі вказаного виконавчого документа державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області 03.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52768736.

14.03.2018 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, ВП №52768736, щодо виконання судового наказу №2018/11893/2012 виданого 02.10.2013, яка отримана стягувачем 13.04.2018.

Про наявність підстав для винесення вказаної постанови державний виконавець дійшов висновку, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, про що зазначено в постанові про повернення виконавчого документа.

За результатами розгляду скарги КП "Харківводоканал" від 23.04.2018, на явку посилається заявник, на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, яка подана 23.04.2018 року на ім'я Начальника Київського відділу ДВС м.Харків ГТУЮ в Харківській області, відповіді не отримано.

Згідно з ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таким чином, стягувач вчасно, протягом 10-ти днів, звернувся зі скаргою на вказану постанову на імя Начальника Київського відділу ДВС м. Харків, однак відповіді на скаргу не отримано, у звязку з чим стягувач 19.10.2018 вимушений був звернутися з цією скаргою до суду.

Згідно з п. 6 листа ВССУ №24/152/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» якщо ж обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені (наприклад, за статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» держав виконавець за певних умов зобов'язаний звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини та ін.), то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 даної статті передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням;9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання;16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний виконавець в судове засідання неодноразово не з'явився, пояснень та копії матеріалів виконавчого провадження суду не надав, хоча провадження за скаргою відкрито ще 06.11.2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Проте, державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження здійснення в повному обсязі заходів щодо розшуку майна боржника, копія відповідного акту суду не надана.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В ході розгляду скарги КП "Харківводоканал" на підставі наданих матеріалів, враховуючи те, що державний виконавець до суду не з'явився, жодних пояснень та доказів в спростування скарги не надав, враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 76, 260, 261, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18,20,37,41 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника КП «Харківводоканал» задовольнити.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа, винесену старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 від 14.03.2018 року ВП№52768736 щодо виконання судового наказу №2н/2018/1242/2012/10 (справа №2018/11893/2012) від 03.08.2012 виданого Київським районним судом м. Харкова 02.10.2013 року.

Зобовязати старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 усунути порушення та відновити виконавче провадження з виконання судового наказу №№2н/2018/1242/2012/10 (справа №2018/11893/2012) виданого 02.10.2013 року Київським районним судом м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду у встановленому порядку протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвалу складено та підписано 23.01.2019 року.

Головуючий