ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3180/19 Справа № 215/5412/18 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року про повернення позовної заяви, яка постановлена суддею Дудіковим А.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визначення місця перебування. В позовній заяві зазначає, що встановлення йому даного факту необхідно для вільного волевиявлення на участь у виборах.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року, позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, зокрема не сплачено судовий збір та не надано доказів скрутного матеріального становища позивача.

Крім того, позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення позову, відсутній попередній розрахунок судових витрат, не зазначено, що позивачем подано до позовної заяви усі наявні в нього докази, не надано копії усіх додатків для відповідача.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року, позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав не виконання позивачем вимог ухвали суду про залишення без руху позовної заяви.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції через порушення вимог процесуального законодавства. В мотивування апеляційної скарги позивач зазначає, що дана справа не відноситься до юрисдикції цивільних справ, оскільки він звернувся за захистом реалізації права приймати участь у виборах, що відбудуться у березні 2019 року за місцем його перебування. Вважає, що судом не враховано надані докази на тяжке матеріальне становище, що є перешкодою у доступі до правосуддя

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала входить до переліку, передбаченого ч.1 ст. 353 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ч.3 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 27 листопада 2018 року, в частині сплати судового збору у задоволенні клопотання про звільнення від сплати якого позивачу було відмовлено.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.1, ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою суду від 27 листопада 2018 року, позовну заяву залишено без руху, крім іншого, з підстав не сплати судового збору та відсутності доказів скрутного матеріального становища позивача.

На виконання ухвали суду, позивачем 30 листопада 2018 року надано заяву про відкриття провадження та додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07 вересня 2018 року, з якої видно, що позивач має дохід, який становить виплати управління праці та соціального захисту населення у квартальному розмірі 84,60 грн. Крім того, и згідно довідки УПСЗН від 22 листопада 2018 року йому щомісячно виплачується компенсаційна виплата працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи щомісячно 30,57 грн ( а.с.8,9).

Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції, стосовно відсутності доказів тяжкого матеріального становища позивача, як підставу для звільнення від сплати судового збору.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по «Справа «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland)» від 19.06.2001 року окремо наголосив, що «характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду».

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України, яка кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом з врахуванням конкретних обставин певної справи.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Вказані обставини є важливими чинниками при визначенні того чи скористалася ця особа своїм правом доступу до правосуддя.

Враховуючи те, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або складність в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірах, покладається на цю особу.

На підтвердження доводів викладених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, заявником ОСОБА_1 надано довідки з УПСЗН та відомості Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, які підтверджують вкрай тяжкий майновий/фінансовий стан позивача, який отримує щомісячний дохід у розмірі 30,57 грн., що об'єктивно перешкоджає йому сплати судовий збір у визначеному судом 704, 80грн. розмірі.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за звернення до суду із позовом, таким, що не відповідає принципу доступності до судового захисту.

Порушене ОСОБА_1 в апеляційній скарзі питання щодо юрисдикції даного спору адміністративному суду є передчасним, оскільки не є предметом даного розгляду, тому що провадження за його позовом відкрито не було.

Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1, згідно вимог ст.379 ЦПК України слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч.1 ст. 379, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року скасувати.

Цивільну справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог процесуального законодавства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: