Провадження № 2-ві/638/10/19
УХВАЛА

іменем України

24 січня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Тарасовій О.П.,

розглянувши заяву про відвід судді Семіряда І.В. при розгляді цивільної справи за скаргою на рішення та дії посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області,-

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду знаходиться вказана справа.

Справа перебуває в провадженні судді Семіряда І.В.

Від ОСОБА_1, ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Семіряда І.В. від розгляду вказаної справи.

В обґрунтування заяви заявники висловлюють непогодження з процесуальними рішеннями прийнятими суддею по справі, вказує на упередженість та необєктивність судді Семіряда І.В.

В судове засідання сторони не зявились. Належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Суд, керуючись ст. 40 ЦПК України вважає за можливе розглядати вказану справу за їх відсутності.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_3 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Суддя під час здійснення судочинства зобов'язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.

Аналізуючи викладені в заяві посилання представника відповідача доводи, суд приходить до висновку про не доведеність вказаних обставин.

Суд, звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України.

Відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обєктивні обставини, з якими вона повязує необхідність усунення судді від участі в даному провадженні. Суд, зауважує, що обставини, викладені у заяві про відвід судді Семіряда І.В. є, власне, непроцесуальними роздумами заявника. Доводи щодо зацікавленості судді в результатах розгляду справи, а також можливої упередженості чи необєктивності не знайшли свого підтвердження при вивченні матеріалів справи.

Доводи заявників не найшли свого підтвердження. Тому підстав для задоволення вказаного відводу, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 39-41 ЦПК України, -

постановив:

Заяву про відвід судді Семіряда І.В. при розгляді цивільної справи за скаргою на рішення та дії посадових осіб Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Передати вказану справу для подальшого розгляду суддею Семіряда І.В.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Штих Т.В.