ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/842/18
Провадження № 22-ц/4820/57/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретарі судового засідання Журбіцький В.О., Дубова М.В.

з участю учасників справи: представника апелянта Москалюк С.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду від 5 жовтня 2018 року (суддя Бондарчук Л.А.) у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 5 квітня 2012 року ОСОБА_5 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг.

19 квітня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на карту «Універсальна GOLD», відповідно до тарифів якої він отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_5 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05 квітня 2012 року, яка виникла станом на 28 лютого 2018 року в розмірі 110868 грн. 72 коп.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 5 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що позивачем надано належні та достатні докази підтвердження заборгованості та відповідний розрахунок, які відповідач не спростував, а суд необґрунтовано не взяв їх до уваги.

Апелянт зазначає, що відповідач самостійно звернувся до банку, ознайомився з умовами кредитного договору, однією з умов якого є позовна давність у 50 років, та прийняв їх, що суд залишив поза увагою.

Заслухавши доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, договір, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, є укладеним. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір б/н, який складається із Анкети-Заяви позичальника від 5 квітня 2012 року, Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк». Датою укладення договору є дата підписання позичальником анкети-заяви (а. с. 7-32).

Зі змісту анкети-заяви позичальника від 12 квітня 2012 року вбачається, що ОСОБА_5 ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується з ними (а. с. 7 звор.). Згідно умов вищезазначеного договору кредиту ОСОБА_5 5 квітня 2012 року отримав кредит у розмрі 3000 грн., 19 квітня 2014 року переоформив картку на «Універсальна GOLD» та отримав кредит в розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 8, 74).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 14 серпня 2018 року № 30.1.0.0/2-20180331/23 ОСОБА_5 згідно кредитного договору б/н від 5 квітня 2012 року отримано такі картки: № НОМЕР_2 з терміном дії картки до останнього дня квітня 2015 року; № НОМЕР_3 з терміном дії картки до останнього дня січня 2016 року; № НОМЕР_4 з терміном дії картки до останнього дня січня 2017 року (а. с. 74).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов, Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором (а. с. 12 звор.).

Крім того, п. 1.1.5.20 Умов вказує, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків (а. с. 18 звор.).

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов, Банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. За виключенням випадків зміни розміру наданого кредитного ліміту, зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін, повідомити клієнта. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про непогодження зі змінами, то рахується, що Клієнт приймає нові умови (а. с. 14 звор.).

Пункт 1.1.7.12 Умов зазначає, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не повідомить іншу про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той самий строк (а. с. 20).

Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_5 бажав припинити дію Договору.

ОСОБА_5 неналежно виконував умови кредитного договору й останній платіж на погашення кредиту ним було здійснено 12 червня 2014 року, внаслідок чого станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 110868 грн. 72 коп., з яких: 3339 грн. 09 коп. - заборгованість за кредитом; 96797 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4976 грн. 35 коп.заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 5255 грн. 65 коп. штраф (процентна складова) (а. с. 5-6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності та не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що цей строк було ним пропущено з поважних причин.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується.

З договору б/н, вбачається, що відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн., який згодом був збільшений до 4000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та відповідач користувався коштами: отримував їх через банкомат, проводив оплату за придбані товари та надані послуги, здійснював часткове погашення кредиту (а. с. 75-86).

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, однак не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До суду першої інстанції представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності (а. с. 59).

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ КБ «Приватбанк» подано позовну заяву до суду 5 квітня 2018 року (а.с. 2-4).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як передбачено ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала, порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із положень ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недоотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У такому випадку, позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення коштів у повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов'язання.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платіжні погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

Судом встановлено, що останній платіж у сумі 23,65 грн. відповідачем здійснено 12 червня 2014 року (а. с. 5 звор.). Однак, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не врахував, що строк дії картки № НОМЕР_4 становить до останнього дня січня 2017 року (а. с. 74), а з позовом до відповідача позивач звернувся до суду 5 квітня 2018 року (а. с. 2), а отже строк позовної давності стосовно стягнення всієї суми заборгованості банком не пропущено.

У зв'язку з цим, посилання відповідача про застосування строків позовної давності, не заслуговують на увагу, тому рішення слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_5 вносив кошти на часткове погашення заборгованості по кредитному договору.

Тобто відповідач вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, а тому стягненню підлягає заборгованість по кредиту та відсоткам за період з 24 травня 2013 року по 31 січня 2017 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_5 по кредиту становить 3339 грн. 09 коп.

При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий банком в частині визначення заборгованості по відсоткам у сумі 96797 грн. 63 коп., оскільки даний розрахунок не відповідає умовам кредитного договору.

Згідно з розрахунком заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк», кількість прострочених днів неповернення кредитних коштів з 24 травня 2013 року по 31 січня 2017 року складає 1376 днів (а. с. 5-6).

За умовами кредитного договору відповідач мав сплачувати за користування кредитними коштами проценти у розмірі 2,3 % в місяць по кредитним, тобто 27,6 % на рік.

Із розрахунку вбачається, що ОСОБА_5 протягом 1376 днів прострочки частково погашав заборгованість, всього на суму 1737,42 грн.

Отже, загальна заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами становить 1785 грн. 09 коп. = (27,6:360*1376*3339,09:100)-1737,42.

Станом на 28 лютого 2018 року ОСОБА_5 за кредитним договором нараховано заборгованість по пені та комісії - 4976,35 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 5255,65 грн.

Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені, штрафу), суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

Одночасно, передбачено сплату позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Так, у випадку порушення ОСОБА_5 строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а. с. 18 звор.).

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не допускається.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. №6-2003цс15.

На підставі вищевикладеного, Хмельницький апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» пені за період з 31 січня 2016 року по 31 січня 2017 року в сумі 1300 грн. (а. с. 5-6.).

Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 3339,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1785,09 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1300 грн., разом - 6424,18 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 110868,72 грн. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 6424,18 грн., що становить 5,79 % від заявлених вимог (6424,18*100/110868,72). Позивачем сплачено 1762 грн. за подачу позовної заяви та 2643 грн. за подачу апеляційної скарги, разом 4405 грн. (а. с. 1, 125). Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 255 грн. 04 коп., що становить 5,79 % від сплаченого позивачем-апелянтом судового збору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду від 5 жовтня 2018 року скасувати. Постановити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, , з ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, заборгованість в розмірі 6424,18 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, , з ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 255 грн. 04 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук