ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м. Харків

справа № 645/5519/18

провадження № 22-ц/818/826/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Котелевець А.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року (в складі судді Бондарєвої І.В.),

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що вони перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було розірвано 11.08.2017 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги та не виконує своїх обов'язків щодо утримання дитини.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідач про поважність причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову (відзиву) до суду не подав.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року позовні вимоги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1/4 частині заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за перший місяць у розмірі 800,00 грн. підлягало негайному виконанню.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення змінити зменшивши розмір щомісячного стягнення аліментів до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) з 19.09.2018 року до досягнення сином повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що у нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина, а саме донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, якій він на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.12.2009 року сплачує аліменти у вигляді ? від усіх видів заробітку. Крім цього, на даний час він перебуває у цивільному шлюбі та має нову сім'ю, де виховує доньку цивільної дружини від першого шлюбу, які теж знаходяться на його утриманні.

Вказує, що не відмовляється від піклування про свою дитину та сплати коштів на його утримання, однак зазначає, що сплата аліментів у такому розмірі призводить до значного погіршення його матеріального становища.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Дитина проживає з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1, та знаходиться на її утриманні, стан здоров'я дитини задовільний.

Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до статті 3 конвенції держави-учасниці зобов'язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи.

Це положення також відображене в статті 180 Сімейного кодексу, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Із норм чинного сімейного законодавства вбачається, що в разі недосягнення згоди між батьками стосовно порядку чи розміру аліментів кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки про доходи № 1465 від 13 листопада 2018 року загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01.2018 року по 10.2018 року за винятком утримань та аліментів становить 83423,59 гривень.

Посилання апелянта як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів на той факт, що у нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина, та на той факт, що на даний час він перебуває у цивільному шлюбі та має нову сім'ю, де виховує доньку цивільної дружини від першого шлюбу, які теж знаходяться на його утриманні, судова колегія до уваги не приймає, оскільки позивач є працездатним, має постійний заробіток та розмір стягнутих аліментів за двома судовими рішеннями на утримання двох неповнолітніх дітей, у загальному розмірі не перевищує загальний розмір відрахувань із заробітної плати, встановлений статтею 70 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме не перевищує 70 % від заробітної плати.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 січня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

А.В. Котелевець