Справа № 754/6306/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника заявника ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про визнання та звернення до виконання в Україні рішень судів Королівства Іспанії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про визнання та звернення до виконання в Україні рішень судів Королівства Іспанії, мотивуючи свої вимоги тим, що Рішенням суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ, Барселона, Королівство Іспанія № 44/2013 у справі №7/13-І від 07.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Встановлено суму аліментів, яка підлягає стягненню з батька на користь матері на утримання дитини у розмірі 250 євро. Крім цього, має виплачуватись половина додаткових витрат. Ці суми мають бути виплачені батьком ОСОБА_4 на наданий матір`ю рахунок в перші п`ять днів кожного місяця. Ця сума буде актуалізуватись щорічно згідно індексу роздрібних цін, визначених Національним інститутом статистики чи органом, який в майбутньому буде здійснювати його функції. ОСОБА_4 було відомо про зазначене рішення суду в Королівстві Іспанія, заходів щодо його оскарження ОСОБА_4 не вживав, фактично визнавши його. Оскільки ОСОБА_4 знаючи, про необхідність виконання зобов`язань, покладених на нього зазначеним вище судовим рішенням, ігнорував їх, аліменти з часу розірвання не сплачував, судом, як похідні від первинної справи, були ухвалені додаткові судові рішення, які повинні забезпечити виконання первинного судового рішення. Станом на 16.02.2018 року заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів становила 15279, 87 євро, що складається із основної суми в розмірі 11753, 75 євро та 3526, 12 євро для забезпечення відсотків, що можуть виникнути під час виконання рішення і сплати його витрат, не включаючи подальші сплати. Зазначена сума підтверджується та визначена ухвалою суду у справах насильства проти жінок № 1 м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ у справі про виконання судових актів № 18/2018 розділ В від 16.02.2018 року, Декретом суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ у справі про виконання судових актів № 18/2018 Розділ В від 16.02.2018 року про накладення арешту на майно, володарем якого є ОСОБА_4 , на основну суму в розмірі 11753, 75 євро та 3526, 12 євро для забезпечення сплати відсотків за первинним судовим рішенням про визначення розміру аліментів. ОСОБА_3 вважає, що держава Україна повинна забезпечити виконання, а ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати ті частини зазначених вище рішень судів Королівства Іспанія, що стосуються зобов`язань про утримання, місце проживання сім`ї та графіку відвідування, спілкування та перебування батька. На підставі викладеного заявниця просить суд визнати в Україні рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 44/2013 у справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07.06.2013 року повністю; звернути до виконання ту частину рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 44/2013 у справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07.06.2013 року, що стосується зобов`язань про утримання дитини ОСОБА_7 , а саме в частині виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 ; зобов`язати ОСОБА_8 , починаючи з дати проголошення рішення судом, а саме з 07.06.2013 року, проводити оплату визначених судом Королівства Іспанія сум в розмірі 250 Євро плюс половина надзвичайних витрат з періодичністю 1 місяць впродовж п`яти перших днів кожного місяця; визнати і звернути до виконання в Україні ухвалу суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) у справі про виконання судових актів № 18/2018 Розділ В від 16.02.2018 року, яким оголошено судовий загальний наказ про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_4 , що станом на 16.02.2018 року становила 15279, 87 Євро, що складається з суми у розмірі 11753, 75 Євро основної суми і 3526, 12 Євро для забезпечення сплати відсотків, які можуть виникнути під час виконання рішення і сплати його витрат, не включаючи подальші сплати, які необхідно перерахувати на зазначені в заяві банківські реквізити матері дитини неповнолітнього ОСОБА_7 ; визнати і звернути до виконання в Україні декрет суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 18/2018 розділ В від 16.02.2018 року, яким оголошено судовий наказ про накладення арешту на все майно, володарем якого є ОСОБА_4 , на суму 11753, 75 Євро основної суми і 3526, 12 Євро для забезпечення сплати відсотків, наклавши арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_4 для забезпечення погашення ним заборгованості по сплаті аліментів. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на здійснення перекладу у розмірі 3640, 00 грн., а також витрати на правову допомогу.

31.05.2019 року до суду від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - надійшли Заперечення на клопотання про визнання та звернення до виконання в Україні рішення суду Королівства Іспанія, в яких зазначено, що ОСОБА_4 не був повідомлений про розгляд справи та рішення про стягнення аліментів не отримував. Крім того, ОСОБА_3 не надала підтвердження того, що зазначене рішення набрало законної сили, а тому воно не підлягає виконанню на території України. Надані ОСОБА_3 довідки, які підтверджують те, що ОСОБА_4 був повідомлений про розгляд справи, не є належними та допустимими доказами, тому що зі змісту довідок не вбачається, що вони складені уповноваженою особою. Також заявник не підтвердила відповідність перекладу судових рішень, оскільки не надала докази, що переклад здійснено особою, яка має відповідну кваліфікацію. Представник ОСОБА_4 зазначає, що з січня 2017 року малолітній ОСОБА_7 перебуває на повному утриманні свого батька. ОСОБА_4 належним чином виконує батьківські обов`язки. На підставі викладеного представник ОСОБА_4 просить суд відмовити в задоволенні клопотання.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2019 року матеріали клопотання ОСОБА_3 про визнання та звернення до виконання в Україні рішень судів Королівства Іспанії прийнято до провадження суду та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника боржника про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.08.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника боржника про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Лісовської О.В. відмовлено.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Лісовської О.В. відмовлено.

26.11.2019 року від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 до суду надійшли Додаткові заперечення на клопотання про визнання та звернення до виконання в Україні рішення суду Королівства Іспанія, в яких зазначено, що клопотання, подане ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки заявник не надала належних доказів на підтвердження повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи в іспанському суді; наданий заявником переклад рішення містить істотні недоліки, що зумовлюють помилкове сприйняття змісту рішення; додана до заяви довідка іспанського суду про вручення ухвали не підтверджує факт набрання законної сили рішенням іспанського суду; заявник просила визнати рішення на території України, але не зазначила, що на день звернення до суду з цим клопотанням рішення вже було частково змінено судом апеляційної інстанції. На підставі викладеного представник ОСОБА_4 просить суд зазначене клопотання залишити без задоволення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про зупинення провадження по даній справі.

У судовому засіданні представник заявника повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - у судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ, Барселона, Королівство Іспанія №44/2013 у справі № 7/13-І від 07.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Встановлено суму аліментів, яка підлягає стягненню з батька на користь матері на утримання дитини у розмірі 250 євро. Крім цього, має виплачуватись половина додаткових витрат. Ці суми мають бути виплачені батьком ОСОБА_4 на наданий матір`ю рахунок в перші п`ять днів кожного місяця. Ця сума буде актуалізуватись щорічно згідно індексу роздрібних цін, визначених Національним інститутом статистики чи органом, який в майбутньому буде здійснювати його функції.

Відповідно до ухвали суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) у справі про виконання судових актів № 18/2018 Розділ В від 16.02.2018 року, оголошено судовий загальний наказ про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_4 , що станом на 16.02.2018 року становила 15279, 87 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року, 393883, 13 грн., що складається з суми у розмірі 11753, 75 Євро основної суми і 3526, 12 Євро для забезпечення сплати відсотків, які можуть виникнути під час виконання рішення і сплати його витрат, не включаючи подальші сплати, стягнувши з ОСОБА_4 суму у розмірі 393883, 13 грн., які необхідно перерахувати на зазначені в заяві банківські реквізити матері дитини неповнолітнього ОСОБА_7 .

Декретом суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 18/2018 розділ В від 16.02.2018 року, оголошено судовий наказ про накладення арешту на все майно, володарем якого є ОСОБА_4 , на суму 11753, 75 Євро основної суми і 3526, 12 Євро для забезпечення сплати відсотків, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 393883, 13 грн., наклавши арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_4 для забезпечення погашення ним заборгованості по сплаті аліментів.

З Довідок, виданих секретарем суду м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ від 21.01.2019 року, вбачається, що ОСОБА_4 було вручено наказ судді на явку до суду та повістка до суду, копію постанови від 10.01.2013 року та копію ухвали від 07.06.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції, яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та його розгляд має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема ст. 466-467 ЦПК України.

Згідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Порядок визнання та примусового виконання в Україні судових рішень на теперішній час врегульовано нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року №1092/5/54, зареєстрованої в МЮУ 02.07.2008 року за № 573/15264.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання таких рішень здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст.82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно з п. 5.1 Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень»(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п. 5.2 даної Інструкції Клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мін`юст.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно з п. a, b, ч. 1 ст. 10 Конвенції «Про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання», що була ратифікована Законом України № 26 - VII від 11.01.2013 року, є доступними для кредитора в запитуючій державі для одержання утримання згідно із цією Конвенцією такі категорії заяв: a) визнання або визнання та виконання рішення; b) виконання рішення, прийнятого або визнаного в запитуваній державі.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Конвенції «Про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання» рішення про визнання та виконання виноситься компетентним органом після того, як відповідач був належним чином і вчасно повідомлений про провадження та обидві сторони отримали рівну можливість бути заслуханими.

Усі документи, які необхідні для додавання до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та передбачені ч. 3 ст. 466 ЦПУ України, заявником додані до матеріалів справи.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення. У зазначених випадках згідно з київською Угодою суд відмовляє у визнанні та виконанні й арбітражного рішення.

Оскільки рішення неможливо виконати у добровільному порядку, воно підлягає виконанню у примусовому порядку, беручи до уваги, що боржник мешкає на території іншої держави України, заявнику необхідно отримати дозвіл компетентного суду на примусове виконання рішення суду по розгляду справ жорстокого поводження з жінками № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ, Барселона, Королівство Іспанія № 44/2013 у справі № 7/13-І від 07.06.2013 року.

При вирішенні питання про прийняття до розгляду вказаного вище клопотання та під час його розгляду будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не встановлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду також немає, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання заявником дотримані.

З урахуванням викладеного, та на підставі наданих доказів, з яких судом не встановлено підстав для відмови у задоволені клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, суд вважає клопотання ОСОБА_3 таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності ч. 8 ст. 467 ЦПК України, оскільки в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, то суд визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 24.12.2019 року.

Що стосується тверджень ОСОБА_4 та його представника про недотримання вимог діючого законодавства при подачі даного клопотання, а також щодо необізнаності останнього про наявність відповідних судових рішень та неповідомлення його про розгляд справи, то слід зазначити наступне.

Як встановлено при розгляді клопотання, ОСОБА_4 було відомо про наявність судового рішення, а також про те, що судом Королівства Іспанії здійснювався розгляд справ. Даний факт підтверджується, зокрема, Довідкою від 21.09.2018 року, виданою секретарем суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ, про вручення ОСОБА_4 повістки та копії позову, а також довідкою від 21.09.2018 року, виданою секретарем суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ про зачитування та вручення ОСОБА_4 копії ухвал суду від 07.06.2013 року.

Крім того, про обізнаність ОСОБА_4 про наявність судового рішення він зазначав особисто і під час розгляду цивільної справи № 754/2785/17, а копію рішення суду про розірвання шлюбу пред`являв до виконання в Україні.

Вказані обставини викладені у судовому рішенні, що було прийнято за результатами розгляду цивільної справи № 754/2785/17 Деснянським районним судом м. Києва.

Крім того, у рішенні суду Королівства Іспанії № 44/2013 у розділі «Наступні обставини справи» в абзаці «Третє» зазначено, що ОСОБА_4 був належним чином проінформований про місце та час судового засідання, неявка була встановлені судом 19.03.2013 року, а в абзаці «Четверте» зазначено, що обидві сторони були викликані до суду належним чином на 15 травня 2013 року, але відповідач повторно не з`явився. У розділі «Наступні обставини справи» в абзаці «П`яте» також зазначено, що під час провадження були дотримані всі законодавчі процедури.

Зазначені вище обставини спростовують твердження ОСОБА_4 та його представника про необізнаність щодо прийнятого судового рішення, а також підтверджують той факт, що ОСОБА_4 про зазначене рішення знав, неодноразово викликався належним чином до суду як відповідач, був належним чином проінформований про процес, не оскаржував рішення суду.

Також слід зазначити і про те, що факт існування судового рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 від 07.06.2013 року у справі про розірвання шлюбу було визнано всіма сторонами в судовому процесі та зафіксовано у судовому рішенні від 02.02.2018 року, що було прийнято за результатами розгляду цивільної справи № 755/12339/17 Дніпровським районним судом м. Києва.

Твердження ОСОБА_4 та його представника про невідповідність перекладу судових рішень його оригіналу судом до уваги не приймаються, оскільки вони не були доведені належними доказами, а також спростовуються встановленими під час розгляду клопотання обставинами.

Що стосується вимог заявника про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження витрат понесених на правничу допомогу заявником та її представником не було надано підтвердження оплати витрат на правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає, а тому у задоволенні даних вимог повинно бути відмовлено.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на здійснення перекладу у розмірі 3640, 00 грн., а також поштові витрати у загальному розмірі 86, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 462-473 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про визнання та звернення до виконання в Україні рішень судів Королівства Іспанії - задовольнити.

Визнати в Україні рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 44/2013 у справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07.06.2013 року повністю.

Звернути до виконання ту частину рішення суду у справах насильства проти жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 44/2013 у справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07.06.2013 року, що стосується зобов`язань про утримання дитини ОСОБА_7 , а саме в частині виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , які визначені судом наступним чином:

«Сума на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 встановлена в розмірі 250 Євро плюс половина надзвичайних витрат. Ці суми повинні бути сплачені батьком ОСОБА_4 на рахунок, вказаний матір`ю, впродовж п`яти перших днів кожного місяця. Ці суми підлягають щорічному оновленню відповідно до змісту індексу споживчих цін, що визначаються Національним Інститутом Статистики або органом, що виконуватиме його функції в майбутньому» (четверний наслідок розділу «СУД ВИРІШИВ»).

Зобов`язати ОСОБА_4 , починаючи з дати проголошення рішення судом, а саме з 07.06.2013 року, проводити оплату визначених судом Королівства Іспанія сум в розмірі 250 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року, 6444, 48 грн. плюс половина надзвичайних витрат з періодичністю 1 місяць впродовж п`яти перших днів кожного місяця на зазначені банківські реквізити:

Назва банку CaixaBank
Ідентифікаційний код національного банкуNIE:Х5634804В
SWIFTCAIXESBBXXX
Номер міжнародного банківського рахункуНОМЕР_5
Розрахунковий рахунокНОМЕР_6
Посилання (якщо необхідно для здійснення платежу)Аліменти
Утримання сплачується для: Прізвище Ім`я Дата народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати і звернути до виконання в Україні ухвалу суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) у справі про виконання судових актів № 18/2018 Розділ В від 16.02.2018 року, яким оголошено судовий загальний наказ про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_4 , що станом на 16.02.2018 року становила 15279, 87 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року, 393883, 13 грн., що складається з суми у розмірі 11753, 75 Євро основної суми і 3526, 12 Євро для забезпечення сплати відсотків, які можуть виникнути під час виконання рішення і сплати його витрат, не включаючи подальші сплати, стягнувши з ОСОБА_4 суму у розмірі 393883, 13 грн., які необхідно перерахувати на зазначені в заяві банківські реквізити матері дитини неповнолітнього ОСОБА_7 , а саме:

Назва банку CaixaBank
Ідентифікаційний код національного банкуNIE:Х5634804В
SWIFTCAIXESBBXXX
Номер міжнародного банківського рахункуНОМЕР_5
Розрахунковий рахунокНОМЕР_6
Посилання (якщо необхідно для здійснення платежу)Аліменти
Утримання сплачується для: Прізвище Ім`я Дата народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати і звернути до виконання в Україні декрет суду у справах насильства по відношенню до жінок № 1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) № 18/2018 розділ В від 16.02.2018 року, яким оголошено судовий наказ про накладення арешту на все майно, володарем якого є ОСОБА_4 , на суму 11753, 75 Євро основної суми і 3526, 12 Євро для забезпечення сплати відсотків, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 24.12.2019 року 393883, 13 грн., наклавши арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_4 для забезпечення погашення ним заборгованості по сплаті аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на здійснення перекладу у розмірі 3640, 00 грн., а також поштові витрати у загальному розмірі 86, 20 грн.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п"ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 03 січня 2020 року.

Суддя О.В.Лісовська