Дата документу 15.02.2019 Справа № 310/3269/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/3269/18 Головуючий у 1-й інстанції: Дністрян О.М.
провадження № 22-ц/807/792/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ „Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.07.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит та нараховані відсотки мали погашатись відповідачем щомісячними платежами протягом строку дії картки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 31.03.2018 року відповідач має заборгованість у сумі 87 605,29 грн., з яких 5 804,50 грн. заборгованість за кредитом, 73 705,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 686,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 4 159,78 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ „Приватбанк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.07.2007 року у розмірі 87 605,29 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_3 не надано, хоча останній отримав копію апеляційної скарги 22.12.2018р., що не перешкоджає у відповідності до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України апеляційному розгляду справи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.07.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У підписаній ОСОБА_3 заяві зазначено, що він підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір.

Пунктами 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, в реакції, чинній на час укладення договору, узгоджено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити розмір кредитного ліміту.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

З Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що позичальник мав погашати кредит шляхом внесення щомісячного мінімального обов»язкового платежу, який складається з частини кредиту та нарахованих за попередній місяць відсотків.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним

чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

За розрахунком позивача у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість у сумі 87605,29 грн., з яких 5804,50 грн. заборгованість за кредитом, 73705,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3686,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 4159,78 грн.

Відповідач в особі свого представника ОСОБА_4 подав до ухвалення рішення по суті спору заяву про застосування позовної давності, інших заперечень проти позову банку не надав, а також просив розглянути справи у його відсутності.

Банком також було подано заяву про розгляд справи у відсутності його представника.

Отже, суд вирішував справу у відсутності сторін та за наявними у ній доказами та, встановивши, що наявність і розмір заборгованості підтверджені позивачем, суд, застосувавши позовну даність, про яку просив відповідач, визнав, що позивачем пропущено строк позовної давності, та з цих підстав відмовив в задоволенні позову.

Банк в апеляційній скарзі вказував, що ці висновки суду є помилковими, оскільки станом на момент звернення банку з позовом до суду строк дії останньої картки, яка неодноразово перевидавалась відповідачу, не сплинув. До апеляційної скарги банком було надано довідку, згідно з якою Пиватбанком ОСОБА_3 видавались наступні картки: 09.07.2007р. № 228328 зі строком дії до 04/09, 25.11.2009р. № 561406 зі строком дії до 08/13, 27.11.2012р. № 217312 зі строком дії 06/15, 31.07.2014р. № 907508 зі строком дії до 206/18 ( а.с. 61).

Відповідач рішення суду в частині встановлених судом обставин щодо наявності у нього такого розміру заборгованості за кредитом не оскаржив, тому фактично погодився з цими висновками.

Отримавши копію апеляційної скарги, відповідач відзиву про незгоду з тим фактом, що йому неодноразово перевидавались картки, не надав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки банк посилається на ті обставини, що строк дії картки станом на момент його звернення з позовом до суд не сплив, а суд цих обставин взагалі не встановлював, хоча вони мають істотне значення для вирішення справи, колегія вважає за необхідне усунути ці упущення, дослідивши відомості довідки.

Так, дійсно остання картка, яку було видано відповідачу, мала строк дії до 06/18, тобто діяла до 30 червня 2018р.

Між тим, банк визначив в позові заборгованість станом на 31.03.2018р.

Але суд правильно вказував, що має значення не тільки строк дії картки, але і дата останнього платежу, з якої у банку виникло право на витребування прострочених сум.

З табличного розрахунку заборгованості вбачається, що платіж 04.05.2015р. дійсно був останнім з боку ОСОБА_3, але цей платіж не перериває строку позовної давності, оскільки його розмір в сумі 14 грн., яка менша за мінімальний обов»язковий платіж, так як навіть відсотки за травень 2015р. нараховані відповідачу у сумі 347,65 грн., не може свідчити про визнання боргу відповідачем.

Так, визнанням боргу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України є лише здійснення платежу у розмірі, що перевищує щомісячний поточний платіж, а не взагалі здійснення платежу у будь-якій незначній сумі.

Останній платіж у сумі в розмірі 498 грн., що є більшою від щомісячного платежу та може свідчити про визнання ним попереднього боргу, ОСОБА_3 внесено 20.01.2015р., та подальші платежі ним були припинені.

Отже, банк з 01.03.2015р. узнав про несплату ОСОБА_3 платежу за лютий 2015р., та саме з цієї дати почався строк позовної давності у цьому спорі про заборгованість. З позовом до суду банк звернувся 08.05.2018р., тому в межі строку позовної давності буде входити період з травня 2015р. та травень 2018р., всі прострочені нарахування на 08.05.2018р. стягненню не підлягають.

Станом на 08.05.2015р. малась прострочена сума за кредитом у розмірі 145,97 грн., по відсоткам 1841,80 грн., по комісії - 186 грн., які підлягають відрахуванню від визначеної банком суми заборгованості.

Таким чином, заборгованість в межах позовної давності складатиме: за кредитом 5804,50 145,97 = 5658,53 грн.; за відсотками 73705,01 1841,80 грн. = 71 863,21 грн.; за комісією 3686 186 = 3500 грн. А всього: 81 021,74 грн.

В разі зменшення заборговані за кредитом підлягає перерахунку також штраф (процентна складова), який розраховується у відповідності до договору як 5 % від суми заборгованості: 81 021,74 х 5 : 100 = 4051,09 грн., до цієї суми слід додати штраф (фіксована частина) у розмірі 250 грн., тому загальний розмір штрафу буде складати: 4051,09 + 250 =4301,09 грн.

Разом зі штрафом загальна заборгованість становить: 81021,74 + 4301,09 = 85 322,83 грн.

Оскільки строк дії картки на момент звернення банку з позовом до суду не сплив, то банк обґрунтовано продовжував нарахування відсотків на поточну та прострочену заборгованість за кредитом, а також комісію.

Встановивши вказані обставини, колегія вважає, що суд першої інстанції, припустившись неповноти у встановленні фактичних обставин у справі щодо строку дії картки, про що взагалі не зазначив у судовому рішенні, дійшов помилкового висновку про пропуск банком строку позовної давності щодо всієї витребуваної суми заборгованості.

В такому разі у відповідності до положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційний суд визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, внаслідок чого оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову банку у сумі 85 322,83 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія, постановляючи нове рішення, вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача у сумі, пропорційній задоволеним позовним вимогам.

За подання позову з ціною 87 605,29 грн. банком сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., за подання апеляційної скарги - 2 643 грн., а всього - 4 405 грн.; позов задоволено у сумі 85 322,83 грн., тому компенсації за рахунок відповідача підлягає судовий збір у сумі: 4405 х 85 322,83 : 87 605,29 = 4 209,23 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада 2018 року у цій справі скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 71160, Запорізька обл.., Бердянський р-н, с. Осипенко, вул. Сонячна, буд. 28) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.07.2007р. станом на 31 березня 2018р. в сумі 85 322 (вісімдесят п»ять тисяч триста двадцять дві) гривні 83 копійки, в тому числі: за тілом кредиту - 5658 (п»ять тисяч шістсот п»ятдесят вісім) гривень 53 копійки, за процентами - 71 863 ( сімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят три) гривні 21 копійка, за комісією - 3500 ( три тисячі п»ятсот) гривень, за штрафами - 4301 ( чотири тисячі триста одна) гривні 09 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 4 209 ( чотири тисячі двісті дев»ять) гривень 23 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 15 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: