Справа № 635/7355/19
Провадження по справі № 2/635/3200/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Міщенко Надія Іванівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, яким просить скасувати обтяження нерухомого майна арешту житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 5570557, зареєстроване 04 січня 2003 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на підставі ухвали Харківського районного суду б/н від 13 жовтня 2000 року, архівний №3881948НАRKOV115, архівна дата 04 січня 2003 року, дата виникнення 14 жовтня 2000 року, № реєстру: 29, внутр. № 6С01572522F43B2D2A44.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності в 5/16 частинах зареєстровано за нею на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07 квітня 2006 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстровий №1-612, та в 11/16 частинах за співвласницею - відповідачем по справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 лютого 2000 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстровий №1-251. На даний час позивач має намір викупити 11/16 частин житлового будинку у співвласниці, але при зверненні до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу з`ясувалось, що на зазначений житловий будинок накладено арешт на підставі ухвали Харківського районного суду б/н від 13 жовтня 2000 року. З метою з`ясування причин накладення арешту було зроблено запит до архіву Харківського районного суду Харківської області, з відповіді на який вбачається, що цивільні справи за 2000 рік, в яких сторонами процесу були ОСОБА_3 або ОСОБА_2 зареєстрованими не значаться. За інформацією відповідача, арешт на житловий будинок в 2000 році було накладено з ініціативи спадкодавця позивача через неприязні стосунки між співвласниками та з метою створення перешкоди відповідачу відчужити частину будинку іншій особі. На даний час ухвала суду від 13 жовтня 2000 року про накладення арешту не скасована, накладений на житловий будинок 04 січня 2003 року арешт не знято. Також позивач зазначає, що накладений на житловий будинок арешт порушує її права як власника будинку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Міщенко Н.І. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Другої Державної нотаріальної контори Харківського району копію ухвали Харківського районного суду б/н від 13 жовтня 2000 року, на підставі якої Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 30 серпня 2007 року зареєстровано обтяження №5570557, у вигляді арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( архівний №3881948НАRKOV115, архівна дата 04 січня 2003 року, дата виникнення 14 жовтня 2000 року, № реєстру 29, внутр. № 6С01572522F43B2D2A44). Витребувано з Харківського облісного державного нотаріального архіву копію ухвали Харківського районного суду б/н від 13 жовтня 2000 року, на підставі якої Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 30 серпня 2007 року зареєстровано обтяження №5570557, у вигляді арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( архівний №3881948НАRKOV115, архівна дата 04 січня 2003 року, дата виникнення 14 жовтня 2000 року, № реєстру 29, внутр. № 6С01572522F43B2D2A44). А в разі реєстрації зазначеного обтяження на підставі іншого документу, ухвалено надати такий документ. Вказаною ухвалою також підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач та її представник - адвокат Міщенко Н.І, яка діє на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», у судове засідання не з`явилися, остання надала до суду заяву про розгляд справи за її з позивачем відсутністю, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява за підписом завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. про розгляд справу за відсутності представника Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області .

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Редіною І.А, та зареєстрованого в реєстрі за № 1-612, спадкоємцем майна в цілому ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 5/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 . Право власності на нерухоме майно 5/16 частин зазначеного житлового будинки зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_5 , що підтверджцється витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10590912 від 10 травня 2006 року.

Під час державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 07 липня 2007 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області). Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишила своє прізвище без змін (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 11 грудня 2018 року Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №179735231 від 04 вересня 2019 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою:АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07 квітня 2006 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстровий №1-612, зареєстровано в 5/16 частинах за ОСОБА_5 та в 11/16 частинах зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 лютого 2000 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстровий №1-251.

Також, із вказаної інформації вбачається, що 30 серпня 2007 року за №5570557 реєстратором Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено обтяження у вигляді арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,(архівний №3881948НАRKOV115, архівна дата 04 січня 2003 року, дата виникнення 14 жовтня 2000 року, № реєстра: 29, внутр. №6С01572522F43B2D2A44), на підставі ухвали Харківського районного суду б/н від 13 жовтня 2000 року.

На даний час ухвала суду від 13 жовтня 2000 року про накладення арешту не скасована, накладений на житловий будинок 30 серпня 2007 року арешт не знято.

Зазначені вище обставини достовірно вказують на те, що 30 серпня 2007 року реєстратором Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області зареєстроване обтяження за №5570557 (архівний №3881948НАRKOV115, архівна дата 04 січня 2003 року, дата виникнення 14 жовтня 2000 року, №реєстру: 29, внутр. №6С01572522F43B2D2A44), а саме арешт житлового будинку, що належить позивачу та відповідачу, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області б/н від 13 жовтня 2000 року.

Разом з тим, як вбачається зі змісту листа Харківського районного суду Харківської області №08-09/413/2019 від 10 вересня 2019 року, згідно алфавітного покажчика реєстрації цивільних справ за 2000 рік, справа в якій учасниками справи були ОСОБА_3 або ОСОБА_2 зареєстрованою та розглянутою не значиться.

Отже, суду не надається можливим перевірити відомості щодо розгляду справи, в межах якої був накладений арешт на спірний будинок.

Однак, з наданої Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області копії ухвали Харківського районного суду Харківської області б/н від 13 жовтня 2000 року, вбачається, що в рамках справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності на спадщину частково недійсним та визнання за нею права власності на 11/32 частин на спадщину за законом, накладено заборону на проведення нотаріальних дій по відчуженню ОСОБА_2 11/16 частин будинку АДРЕСА_1 . Виконання доручено ст. нотаріусу Другої Харківського району нотаріальної контори та бюро технічної інвентаризації.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області б/н від 13 жовтня 2000 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладено заборону на проведення нотаріальних дій.

У ході судового розгляду справи встановлено, що зазначена ухвала суду про накладення арешту не скасована, накладена вищевказаною ухвалою суду заборона на спірний будинок на сьогоднішній день не знята, що підтверджується Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Накладення арешту на спірне майно, 5/16 частин якого на теперішній час належить позивачу та 11/16 частин відповідачу на відповідній правовій підставі, обмежує здійснення останніми права володіння, користування та розпорядження належним майном.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права власності.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту і в цьому випадку підтвердження в суді права власності, що складає предмет спору, здійснюється, зокрема, шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності.

Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

При цьому, якщо майно знаходиться у володінні позивача, його право на майно захищається презумпцією правомірності фактичного володіння.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 правомірно набула право власності на 5/16 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту державної реєстрації права власності 10 травня 2006 року, саме з цього часу вона фактично володіє зазначеним майном.

При таких обставинах, з метою недопущення порушення права власності позивача на належну їй 5/16 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на яку в тому числі ухвалою Харківського районного суду Харківської області б/н від 13 жовтня 2000 року накладений арешт, суд вважає можливим захистити її право власності шляхом зняття арешту з належного їй майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист саме свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права позивача, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення його порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати йому можливість отримання ним відповідного відшкодування.

Пріоритетним об`єктом судового захисту є невід`ємні права громадянина, передусім право приватної власності, яке є непорушним. Чинна Конституція України закріпила принцип, за яким кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Отже, з метою непорушення зазначених конституційних прав позивача, враховуючи її намір придбати частку спірного житлового будинку, яка належить відповідачу, що підтверджується останньою, та з метою забезпечення реалізації такого наміру, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Харківського районного суду б/н від 13 жовтня 2000 року, зареєстрований 30 серпня 2007 року реєстратором Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, за № 5570557 (архівний №3881948НАRKOV115, архівна дата 04 січня 2003 року, дата виникнення 14 жовтня 2000 року, №реєстра: 29, внутр. №6С01572522F43B2D2A44).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 19 квітня 2008 року Пісочинським ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 06 січня 2000 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Третя особа- Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд.4.

Повне рішення складено 28 грудня 2019 року.

Суддя Т.В. Бобко