Провадження № 2/127/2919/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 07.06.2010 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500 грн на платіжну картку. Позичальник не виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 10.06.2018 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 12337,01 грн, з яких 522,82 грн тіло кредиту, 2623,01 грн відсотки за користування кредитом, 8127,51 грн пеня, 500 грн штраф (фіксована частина) та 563,67 грн (процентна складова). Наявна заборгованість в добровільному порядку позичальником не погашається, що й стало підставою звернення банку до суду.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 10.09.2018 року клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Розгляд справи призначено в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У зв'язку із закінченням повноважень на здійснення правосуддя судді Жмудя О.О. та на підставі повторного автоматизованого розподілу, ухвалою суду від 22.10.2018 року цивільну справу прийнято до провадження судді Ан О.В.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року постановленою без виходу до нарадчої кімнати відмовлено в задоволенні представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судом встановлено, що 07.06.2010 року, між сторонами було укладено договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 5000 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (на 9 а.с.).

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 10.06.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 12337,01 грн, з яких 522,82 грн тіло кредиту, 2623,01 грн відсотки за користування кредитом, 8127,51 грн пеня, 500 грн штраф (фіксована частина) та 563,67 грн (процентна складова) (на 5-8 а.с.).

Між сторонами склались зобовязальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобовязань.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, необхідно враховувати вимоги справедливості і розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є розумним і справедливим, з урахуванням їх розміру.

При вирішенні який вид цивільно-правової відповідальності слід застосувати до відповідача за порушення зобов'язання суд керується вимогами розумності і справедливості, та вважає що до відповідача підлягає застосування неустойка у вигляді штрафу (процентної складової).

Заявлений до стягнення штраф (фіксована частина), визначений в сумі 500 грн не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в звязку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафу (процентної складової), тому в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 529,83 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525-526, 549 552, 611-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3709,50 (три тисячі сімсот дев'ять гривень) 50 коп., з яких 522,82 грн тіло кредиту, 2623,01 грн відсотки за користування кредитом, 563,67 грн штраф (процентна складова).

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення пені та штрафу (фіксованої частини) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 529,83 грн (пятсот двадцять дев'ять гривень) 83 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 19.02.2019 року.

Позивач ОСОБА_4 товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач ОСОБА_3, адреса: м. Вінниця, вул. Пирогова, 163, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя: