Єдиний унікальний номер 229/1722/18 Номер провадження 22-ц/804/264/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Агєєва О.В., Будулуци М.С.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши в приміщенні суду в місті Бахмуті цивільну справу №229/1722/18

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року у цивільній справі,

(суддя - Рогозіна С.О. рішення ухвалено у м. Дружківка, повний текст судового рішення складено 12 жовтня 2018 року),

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 9,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що знаходиться на території селищної ради Новоселівка Перша Ясинуватського району Донецької області.

01 травня 2018 року їй стало відомо, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який був зареєстрований 28 травня 2016 року. Вважає даний договір емфітевзису недійсним, оскільки на час дії довіреності повірені не мали повноважень на укладення договору емфітевзису.

Просила визнати вказаний договір недійсним, скасувати запис про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), що виникло у відповідача на підставі оспорюваного договору, здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору емфітевзису недійсним, скасовані заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позивні вимоги, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, позивач зазначає, що підставою для її звернення до суду першої інстанції було порушення повіреним меж повноважень, які були надані йому у довіреності від 29 жовтня 2012 року, а саме було укладено договір емфітевзису, а не оренди чи обміну. Скаржник наголошує, що право укладати договір емфітевзису вона не надавала і ніяким чином не схвалювала дії представника по укладанню вказаного договору.

Також ОСОБА_1 не вважає правомірними посилання суду першої інстанції на висновок судово-лінгвістичної експертизи про те, що при укладенні договору емфітевзису представником ОСОБА_2 від імені власника земельної ділянки ОСОБА_1 перевищення повноважень не мало місце. Свою позицію обґрунтовує тим, що даний висновок не є належним доказом, оскільки ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» Національної академії наук України, якому було доручено проведення вказаної експертизи, відсутнє в переліку науково-дослідних установ судових експертиз на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Зокрема під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач звертала увагу на те, що до діяльності ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» Національної академії наук України» не відноситься надання висновків щодо встановлення змісту понять, лексичного значення слів, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах. Дана обставина підтверджується інформацією з сайту Міністерства юстиції України «Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», де вказано, що основним видом діяльності ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз» є дослідження та експериментальні розробки у сфері суспільних і гуманітарних наук. Отже, висновок, який є в матеріалах справи, складений з порушенням вимог законодавства, оскільки не підтверджений кваліфікацією експерта.

На вказану апеляційну скаргу, від представника ТОВ «Агро-Бета» надійшов відзив, у якому він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення та стягнути з неї витрати на професійну правничу допомогу адвоката Кириченко Ю.Ю.. Представник відповідача зазначає, що апеляційна скарга не містить в собі жодної обґрунтованої підстави, передбаченої статтею 376 ЦПК України.

На думку відповідача доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» є суб'єктом науково-дослідної, експертної та видавничої діяльності та діє відповідно до Конституції України, Законів України «Про наукову та науково-технічну діяльність», «Про наукову і науково-технічну експертизу». Також, ТОВ «Агро-Бета» звертає увагу на п.2.2. Статуту ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України», в якому зазначено, що предметом діяльності підприємства є здійснення лінгвістичних експертиз різного профілю. Тому, на думку відповідача, ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» має повноваження на проведення лінгвістичних експертиз. Крім того, висновки такої експертизи були враховані Верховним Судом як належний доказ по інших справах.

Крім того, відповідач зазначив, що ОСОБА_4, підписуючи договір емфітевзису 01 вересня 2013 року діяв в рамках повноважень, наданих йому нотаріально посвідченою довіреністю від 29.10.2012 року, оскільки відповідно до її змісту довіритель надає повіреним право бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з будь-яких питань, які стосуються позивача як власника земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Новоселівської Першої селищної ради Ясинуватського району Донецької області, що також підтверджено висновком ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України»

У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Агро-Бета» заперечувала проти доводі апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Від ОСОБА_1 надійшла заява, направленная її представником ОСОБА_5, про розгляд справи у її відсутності; вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримує у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території селищної ради Новоселівка Перша Ясинуватського району Донецької області (а.с.7).

29 жовтня 2012 року ОСОБА_1 склала довіреність на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_2, відповідно до якої надала їм повноваження, зокрема, усі необхідні повноваження у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області (а.с.48-49).

01 вересня 2013 року між власником земельної ділянки ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4, з одного боку та ТОВ «Агро-Бета» з іншого боку був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою площею 9,21 га, кадастровий номерНОМЕР_1, що знаходиться на території Новоселівської Першої селищної ради Ясинуватського району Донецької області. Строк дії договору - 100 років (а.с.37-41).

Договір емфітевзису був зареєстрований 01 червня 2016 року в управлінні адміністративних послуг Чернігівської міської ради Чернігівської області (а.с.7 зв. бік).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за висновком судової лінгвістичної експертизи при укладанні договору емфітевзису представником ОСОБА_1 за дорученням - ОСОБА_4 перевищення повноважень не було.

Разом з тим такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права і не відповідає встановленим обставинам по справі.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами першою, третьою статті 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина перша, третя статті 238 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Перевищення повноважень - це довільне збільшення представником обсягу права на здійснення правочинів, який встановлено вказівкою того, кого представляють або нормами права. При перевищенні повноважень представник зі своєї ініціативи розширює межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ із довірителем.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що при укладанні 01 вересня 2013 року її представником за дорученням ОСОБА_4 з ТОВ «Агро-Бета» договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзису) площею 9,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на строк 100 років, її представник перевищив свої повноваження, так як вона не уповноважувала його на укладання такого договору і не схвалювала його в наступному.

Зазначені доводи нічим не спростовуються.

З тексту довіреності від 29.10.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 надала довіреність на представництво, якою уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_2 бути її представниками з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, комунальних, господарських та інших органах, підприємствах, установах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в тому числі, але не обмежуючись, в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, судах будь-якої юрисдикції з усіма правами, які надано процесуальним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, нотаріату, земельних ресурсів, підприємствах центру державного земельного кадастру, а також у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки площею 9,790 га, кадастровий номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, яка розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Для цього нею надано їм право: представляти її інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються її як власника земельної ділянки,оформлювати та подавати усі необхідні документи; одержувати… відповідні рішення, довідки,...укладати та підписувати від її імені усі дозволені законодавством правочини щодо обміну земельних ділянок на будь-яку іншу земельну ділянку,…укладати договори оренди земельної ділянки; договори про внесення змін до укладених договорів; представляти її інтереси в судах і т.д.

Таким чином ОСОБА_1 надала довіреністю повноваження представляти її інтереси з усіма необхідними повноваженнями, в тому числі у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки площею 9,790 га, кадастровий номер НОМЕР_1, НОМЕР_2. І для виконання цих повноважень надала право здійснювати конкретні дії, а саме: представляти її інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються її як власника земельної ділянки, оформлювати та подавати усі необхідні документи; одержувати… відповідні рішення, довідки,...укладати та підписувати від її імені усі дозволені законодавством правочини щодо обміну земельних ділянок на будь-яку іншу земельну ділянку,…укладати договори оренди земельної ділянки; договори про внесення змін до укладених договорів; представляти її інтереси в судах і т.д..

Тобто, поряд з іншими діями, нею надано право представникам на укладання конкретних договорів, а саме: правочинів щодо обміну земельних ділянок та договору оренди земельної ділянки. Повноваження повіреного на укладання договору емфітевзису відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 від імені ОСОБА_1 довіреність не містить.

Зазначеним спростовуються доводи представника ТОВ «Агро-Бета» щодо того, що довіреність надає право бути представниками ОСОБА_1 з усіма необхідними повноваженнями з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки. Так як текст довіреності уточнює, що для виконання цих повноважень надано право і зазначено конкретний перелік дій, на які мають право представники, в тому числі укладання договорів лише обміну та оренди. Укладання будь-яких інших договорів в довіреності не зазначено.

За встановлених обставин, укладаючи 01 вересня 2013 року договір про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзису) площею 9,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, представник ОСОБА_1 перевищив свої повноваження, тобто довільно збільшив обсяг прав на здійснення правочинів, який встановлено вказівкою позивача, оскільки укладання саме такого договору не було передбачено довіреністю, чим порушив права позивача.

Представник зі своєї ініціативи розширив межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ із довірителем і не отримавши наступного схвалення правочину довірителем.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання договору емфітевзису недійсним, суд першої інстанції в обґрунтування послався як на доказ лише на висновок судової лінгвістичної експертизи №056/271 від 10 вересня 2018 року, проведеної ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України», згідно якої:

1) текст абзацу 4 довіреності не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що зміст висловлення «представляти мої інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються мене як власника земельної ділянки, оформлювати та подавати усі необхідні документи» розкривається й конкретизується в наступних висловлюваннях абзацу 4;

2) з погляду лінгвістичної кваліфікації текст довіреності не містить вказівки на те, що обсяг наданих повноважень не включає повноваження на укладення договору емфітевзису;

3) текст довіреності не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що перелік дій, право на які надається довіреністю, наведений в абзаці 4, є вичерпним (а.с.124).

Між тим, згідно статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили(стаття 89 цього Кодексу).

Висновок експертизи відображає погляд лінгвістичної кваліфікації, лексичне оформлення і пунктуацію досліджуваної довіреності, її інтерпретацію . Мотивувальна частина експертизи утримує висновок про те, що припущення , що обсяг наданих довіреністю повноважень включає повноваження на укладення договору емфітевзису не призводить до змістовних невідповідностей між частинами тексту довіреності. Виходячи з чого зроблено висновок про те, що довіреність надає повноваження на укладання договору емфітевзису. Таким чином, дослідження та його заключна частина не утримують категоричних однозначних висновків.

За змістом ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції прийнято за належний доказ висновок, який ґрунтується на припущеннях.

Правову оцінку представленим доказам, і зокрема довіреності, суд першої інстанції не надав, обмежившись висновками експертизи про лінгвістичні підстави тексту довіреності, що призвело до висновків, які не відповідають встановленим обставинам по справі.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Оскільки позовні вимоги про визнання договору емфітевзису підлягають задоволенню, то і підлягає поверненню позивачці спірна земельна ділянка.

Згідно п.п.1, 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинами справи, то є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, то слід зазначити наступне.

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позовні вимоги задоволені, судові витрати пов'язанні з розглядом справи покладаються на відповідача.

Задовольняючі апеляційну скаргу, суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 704,80 грн. за подання позовної заяви; суму судового збору у розмірі 1 057,20 грн. за подання апеляційної скарги., суму судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, які відповідно до ст. 133 ЦПК України відносяться до судових витрат, у розмірі 352,40 грн., а разом 2 114,40 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду від 09 жовтня 2018 року скасувати.

Визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільскогосподарських потреб (емфітевзис), кадастровий номер НОМЕР_1, який укладений 01 вересня 2013 року між ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета».

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» повернути ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 114,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 21 січня 2019 року.

Суддя-доповідач О.С. Санікова