Справа № 161/9710/18 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/802/15/19 Категорія: 50 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - Левчук К.В., Цибульської Ж.С.,

державного виконавця Палінчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області про звільнення від сплати заборгованості за аліменти за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.10.2005 року перебував з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що згідно з виконавчими листами, які перебувають на виконанні у другому ВДВС м. Луцьк з нього стягуються аліменти на обох дітей. Зазначає, що він є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно та отримує заробітну плату у ПАТ «ВГП». До 01.06.2017 року стягнення здійснювалось виконавчою службою із заробітної плати та його пенсії без будь-якої заборгованості. Однак, 09.06.2017 року відповідач звернулася до другого відділу ДВС м. Луцьк із заявою про припинення стягнення аліментів на обох дітей із його заробітної плати та просила стягувати їх виключно із його пенсії. Згідно довідки пенсійного фонду стягнення аліментів проводиться в розмірі 1/2 частини пенсії, а заборгованість становить станом на 01.06.2018 року 13 563,22 грн.

Вказує, що заборгованість виникла через його тяжку хворобою, він потребує постійного стороннього догляду та медикаментозного лікування та перебуває на утриманні матері, яка є його піклувальником.

На підставі наведеного просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання дітей.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2018 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_1 покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав, які передбачені ст. 197 СК України, для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах.

Проте, такі висновки суду зроблені передчасно при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 17 червня 2014 року.

Відповідно до виконавчого листа № 203386, виданого Луцьким міськрайонним судом 26 червня 2008 року з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 березня 2008 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття ( а.с. 26-27).

Крім того, відповідно до виконавчого листа № 161/8034/14-ц від 26 червня 2014 року виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 21 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.( а.с7).

Обидва виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні у відділі ДВС м. Луцька.

З матеріалів справи вбачається, що позиває є інвалідом ІІ групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності, а також заробітну плату у ПАТ «ВГП», де він працює на 0,5 ставки.

Як встановлено судом аліменти по двох виконавчих листах стягувались, з заробітної плати та пенсії позивача.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась з заявою до державного виконавця в якій просила, стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей проводити лише з пенсії згідно виконавчих листів, а стягнення аліментів з заробітної плати не проводити та постанову в цій частині відкликати ( а.с. 10).

В суді апеляційної інстанції представник відповідача вказала, що така заява була написана нею добровільно з метою отримання соціальної допомоги від держави, оскільки суми, які відраховувались з заробітної плати ОСОБА_5 були геть мізерними.

Дану заяву ОСОБА_2 було задоволено і на підставі постанови державного виконавця другого відділу ДВС м. Луцька від 14 червня 2017 року № 19614/17 ПАТ «ВГП» з 01 червня 2017 року припинено відрахування аліментів з заробітної плати позивача ОСОБА_5

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Звертаючись до суд з даним позовом, ОСОБА_5 вказував, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, а у зв'язку з невеликим розміром його пенсії, а відтак неможливістю у повному обсязі сплатити кошти на виконання рішень судів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини другої статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем обґрунтовано наявність обставин, які не дають йому можливості сплатити аліменти у повному розмірі.

Зокрема, як вбачається з наданої позивачем довідки міської МСЕК ( а.с. 5) ОСОБА_5 є інвалідом другої групи з дитинства, інвалідність йому встановлена довічно та він визнаний непрацездатним.

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку зі станом здоров'я та встановленою позивачу непрацездатністю він не має змоги отримувати достатні заробітки та працевлаштуватись на високооплачувану роботу. Такі обставини ніким не заперечувались та не спростовувались.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження " у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

З наданої Луцьким об'єднаним управлінням пенсійного фонду України у Волинській області довідки про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_5 вбачається, що з пенсії позивача щомісячно відраховуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 % відсотків від його пенсії. При цьому, як вбачається розмір пенсії, отримуваний ОСОБА_10 не достатній для виконання у повному обсязі аліментних зобов'язань, які визначені рішеннями судів, а відтак щомісячно ОСОБА_5 суми, які є недостатніми для стягнення зараховуються у заборгованість.

З згаданої довідки слідує, що починаючи з 21.05.2014 року по травень 2018 року у позивача наявна заборгованість по аліментах в сумі 13563 грн. 22 копійки.

При цьому як встановлено судом, ОСОБА_2 добровільно відмовилась від стягнення аліментів з заробітної плати ОСОБА_5, що в свою чергу вплинуло на розмір заборгованості по сплаті аліментів, які стягуються з пенсії позивача.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість за аліментами виникла не з вини позивача, а у зв'язку з істотними обставинами, а саме непрацездатністю позивача та мінімальним розміром його пенсії, які не дають можливості позивачу виконати аліментні зобов'язання у повному обсязі.

Крім того слід зазначити, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2016 року обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_5 та призначено ОСОБА_11 піклувальником за сином ОСОБА_5

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що наявні всі правові підстави для звільнення ОСОБА_5 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки та сина за період з 21 травня 2014 року по травень 2018 року в розмірі 13563, 22 гривень, що стягуються на підставі виконавчого листа № 203386, виданого Луцьким міськрайонним судом 26 червня 2008 року та виконавчого листа № 161/8034/14-ц від 26 червня 2014 року Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Рішення суду про задоволення позовних вимог та звільнення ОСОБА_5 від заборгованості по аліментах, забезпечить права позивача та надасть йому можливість у випадку зміни обставин, які слугували підставою для звернення до суду з даним позовом, виконувати у повному обсязі зобов'язання по сплаті аліментів, які визначені рішеннями суду.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права, та при не повному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, що згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 376, 382,384 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2018 року в даній справі - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Звільнити ОСОБА_5 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 21 травня 2014 року по травень 2018 року в розмірі 13563,22 гривень, яка нарахована Луцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, що стягуються на підставі виконавчого листа № 203386 Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2008 року та виконавчого листа № 161/8034/14-ц від 26 червня 2014 року Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді :