Справа № 630/455/18
Провадження № 2/630/16/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Малихіна О.О.

за участю секретаря Косенко С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності, -

встановив:

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 вказувала, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований на праві власності в рівних частках, по 1/2, за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5, у 1991 році, йому було призначено опікуна, його племінника ОСОБА_6, який був зареєстрований та постійно проживав в частині будинку, яка належала ОСОБА_5 Того ж 1991 року, ОСОБА_6 одружився на ОСОБА_7 - матері позивача, і вони однією сім'єю постійно проживали в цьому будинку. Тому позивач ОСОБА_2 все життя вважала, що проживає в будинку, який належав ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_6 у 2006 році позивач залишилась проживати в будинку, доглядала за земельною ділянкою та сплатила заборгованість за електроенергію, яка утворилась за попередні роки. Від так, позивач ОСОБА_2 більше десяти років добросовісно, відкрито і безперервно користується 1/2 частиною житлового будинку, яка зареєстрована за ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В доповнення до обставин, викладених в позові, представник ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 разом зі своїм батьком ОСОБА_6 все життя прожила в частині будинку, яка належить ОСОБА_5, над яким ОСОБА_6 здійснював опіку. Вона вважала, що спірна частина будинку в дійсності належала на праві власності її батькові, бо той постійно говорив, що після його смерті будинок дістанеться їй у спадщину. Але після смерті батька позивач зіткнулася з тим, що 1/2 частина житлового будинку й досі зареєстрована за ОСОБА_5 Позивач й досі живе в спірному будинку разом зі своїм сином, зробила в ньому ремонт, сплатила усі борги за електроенергією. Також представник позивача запевнила, що у позивача з сусідкою нормальні стосунки.

Відповідач Люботинська міська рада Харківської області подала заяву, в якій просила розглянути справу без участі її представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі докази, в судовому засіданні встановив наступне.

Спірним є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстрований на праві власності в рівних частках, по 1/2 частині, за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. 16 лютого 2007 року за реєстр. № 285, та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Люботинською держнотконторою 18 березня 1960 року за реєстр. № 778.

Наявність за вищевказаною адресою: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 61,50 кв.м, у тому числі житловою площею 21,60 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами підтверджується технічним паспортом, виготовленим експертом з техінвентаризації ФОП ОСОБА_9 станом на 24 травня 2018 року.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого Люботинською держнотконторою 18 березня 1960 року за реєстр. № 778, на день його видачі, власником іншої 1/2 частини спірного житлового будинку була ОСОБА_10, мати ОСОБА_5

Як вбачається з записів у будинковій книзі для прописки громадян, у спірному житловому будинку з 19 серпня 1987 року був постійно зареєстрований ОСОБА_6

Згідно з рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих № 631 від 09 липня 1991 року, над ОСОБА_5 була встановлена опіка та опікуном був призначений його племінник ОСОБА_6 Отже, від цього часу ОСОБА_6 правомірно отримав в управління частину будинку, яка належала ОСОБА_5, та використовував її для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

07 грудня 1991 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2, виданим Люботинською міською радою депутатів трудящих.

Згідно з свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 04 жовтня 2006 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Допитані в судовому засіданні за ініціативою представника позивача свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що знайома з ОСОБА_2 з дитинства, та підтвердила, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 постійно проживала з матір'ю, ОСОБА_7, і вітчимом, ОСОБА_6 Після розлучення ОСОБА_7 повернулась до свого будинку, а ОСОБА_2 залишилась проживати з ОСОБА_6 у вищевказаному будинку, в якому займати дві кімнати. Після смерті ОСОБА_6 у 2006 році ОСОБА_2 залишилась жити в будинку, робила в ньому ремонт, замінила вікна та навіть сплатила старі борги за електроенергію. Наразі, як пояснила ОСОБА_11, ОСОБА_2 проживає в будинку разом з сином ОСОБА_13, 4 років, та підтримує добрі стосунки з сусідкою, яка мешкає в іншій половині будинку.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що познайомилась з ОСОБА_2 у 2000 року, тоді її старша сестра підтримувала стосунки з матір'ю ОСОБА_2. ОСОБА_12 підтвердила суду, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 займає дві кімнати та проживала в цьому будинку з матір'ю і вітчимом, ОСОБА_6, який помер у 2006 році. Наразі ОСОБА_2 проживає будинку з сином, зробила в ньому ремонт та замінила вікна.

Показання свідків суд оцінює як правдиві та достовірні, оскільки свідки обізнані про буденне життя ОСОБА_2 в спірному будинку, асоціюють її з цим будинком як місцем постійно проживання, за яким вона здійснює догляд як за будинком, який залишив їй вітчим ОСОБА_6

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 за життя ОСОБА_6 отримала право користуватися 1/2 частиною житлового будинку, відкрито та безперервно володіла нерухомим майном протягом останніх одинадцяти років, а також те, що ніхто не заявив про свої права на спірну частину будинку від імені ОСОБА_5, та такі особи не встановлені під час розгляду справи, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 61,50 кв.м, житловою площею 21,60 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Люботинською держнотконторою 18 березня 1960 року за реєстр. № 778, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 18 січня 2019 року.

Суддя О. О. Малихін