МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 477/598/19
Провадження №22-ц/812/714/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Семенової Л.М., в приміщенні суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Перший Український міжнародний банк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти у сумі 16734,46 грн., які були примусово стягнуті з нього в рамках виконавчого провадження № 55384314, а також сплачений судовий збір.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2019 року цивільну справу № 477/598/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про стягнення коштів направлено за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для розгляду до Жовтневого районного суду Миколаївської області, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, прийняту з порушенням норм процесуального права. Свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивував тим, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не було дотримано правил судової підсудності у відповідності до ч.7, ч.12 ст.28 ЦПК України, яка надає право позивачу пред'являти позов також за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, або за місцезнаходженням філії або представництва юридичної особи (відповідача).

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями п.9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцезнаходженням відповідача є вул. Андріївська, 4 в м. Києві, то, з урахуванням положень ч.2 ст. 27 ЦПК України, дана справа підсудна Подільському районному суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива, 21).

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб за загальним правилом пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Проте ст. 28 ЦПК України регулює підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред'являтися також за місцем його виконання ( ч.12 ст.28 ЦПК України).

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів в загальній сумі 91586 грн. 88 коп., а також стягнуто судовий збір в сумі 704,80 грн.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. № 55384314 від 15.12.2017 р., який здійснює свою діяльність за адресою: м. Миколаїв вул. Садова, 1, офіс 307, було відкрито виконавче провадження за місцем знаходження боржника ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

За час ведення виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості на користь стягувача було перераховано 15213,11грн. та стягнуто основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1521,35грн.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (реєстраційний № 1860) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів в загальній сумі 91586 грн. 88 коп.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позов до стягувача ПАТ «Перший український міжнародний банк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса в рамках виконавчого провадження № 55384314, у розмірі 16734,46 грн. (15213,11грн. +1521,35грн.= 16734,46 грн.), який може пред'являтися також за місцем його виконання ( ч.12 ст.28 ЦПК України).

Суд даним обставинам не дав належної правової оцінки та помилково дійшов висновку, що зазначений позов підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню правила альтернативної підсудності, за якими саме позивач наділений правом вибору, чим він і скористався.

За таких обставин суд першої інстанції невірно застосував норми ч.2 ст. 27 та ч. 12 ст. 28 ЦПК України, дійшов до неправильного висновку про те, що позовна заява підлягає передачі до Подільського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю , у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 10 квітня 2019 року