ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/810/19 Справа № 195/119/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що за умовами кредитного договору від від 19.11.2008 року відповідачка отримала кредит сумою 3000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідачка взяті кредитні зобов'язання станом на 31.12.2017 року не виконала, в зв'язку із чим має заборгованість - 118088,41 гривень, яка складається з наступного: 2952,60 гривень - заборгованість за кредитом; 104039,95 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5234,51 гривень - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 гривень - штраф (фіксована частина); 5611,35 гривень - штраф (процентна складова).

Вказану суму заборгованості банк просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження умов укладеного між сторонами договору.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитним лімітом та погашала заборгованість, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору, встановленим лімітом. Апелянт зазначає, що відповідачкою не були спростовані надані Банком докази, не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження умов укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2008 року ОСОБА_1, яка у подальшому змінила своє прізвище на ОСОБА_1, звернулася з письмовою анкетою-заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» у якій вказала особисту інформацію, а саме: прізвище, ім'я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв'язку, інформацію про місце роботи тощо.

При цьому, у даній заяві не зазначено, який кредит просить надати позичальник, виходячи з того, що банк пропонує декілька видів кредитування: кредитка «Товари у розстрочку», кредитка «Подія» та кредитка «Універсальна».

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тоді як у розділі 5. Банківські послуги, міститься позначка про кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом 100 грн. та базовою процентної ставкою за кредитом 2,5 відсотків на місяць на суму залишку та без комісії.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що процентна ставка спочатку становила 30 відсотків, а потім збільшувалася до 01.04.2015 року в результаті чого виникла заборгованість в сумі 104039,95 грн. Крім того, нараховано комісію загальною сумою 5234,51 грн. та штрафи в сумі 5861,35 грн..

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановивши, що позивачем не було доведено, що саме Умови та Тарифи, надані ним до суду, були чинні та діяли на час підписання сторонами заяви від 19.11.2008 року, оскільки вони не містять дати, коли були та ким затверджені, та в який період діяли, а також що саме ці Умови та Тарифи разом із заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами, та взагалі факт отримання відповідачкою кредиту в сумі 3000,00 грн., - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта в скарзі про те, що з розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитним лімітом та погашала заборгованість, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору, встановленим лімітом, та те, що відповідачкою не були спростовані надані Банком докази, не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору, - є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що 19 листопада 2008 року відповідачці видавалась кредитна картка та надавались кредитні кошти в розмірі 3000,00 грн., банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Надані позивачем Умови та правил надання банківських послуг та вказана вище Заява в розумінні положення ст. 626 ЦК України не є договором, а тому за вказаними документами виключається реальна можливість стягнення будь-яких коштів.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко