Справа № 486/633/18
Провадження № 2/486/301/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О. І.

при секретарі - Архіповій К.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

без участі представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 86 487,05 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору б/н від 31.01.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 4100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач порушив умови договору в результаті чого, станом на 02.05.2018 року виникла заборгованість в сумі 86 487,05 гривень, яка складається з наступного: 4039,23 грн. - заборгованість за кредитом; 73798,75 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 4054,45 грн. - заборгованість за пенею та комісією; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правилами надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 4094,62 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути заборгованість та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, надісланою йому рекомендованим листом з повідомленням. Однак причину неявки останній суду не повідомив. Натомість в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без участі. За таких обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача з урахуванням правової позиції представника позивача, викладеної в позовній заяві, та на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністюта просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що в січні 2012 року він прийшов до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для оформлення банківської карти для отримання пенсії у зв`язку з інвалідністю, але замість однієї карти йому видали дві, друга кредитна карта «Універсальна». Жодної заяви на видачу кредитної карти він не писав та не просив встановлювати кредитний ліміт. Рішення про видачу йому цієї карти працівник банку прийняв сам, його згоди не питав, а лише поставив перед фактом, що з основною картою видається ще й карта «Універсальна», на яку буде встановлено кредитний ліміт у сумі, яку він забажає до 5000 гривень., порадила йому розпочати з кредитного ліміту у 1000 гривень. Ще тоді він повідомив працівнику банку про те, що він знає що таке кредитний ліміт і користуватися кредитною картою не планує, і вона йому не потрібна. Працівник банку пояснила, що не видати йому карту «Універсальна» вона не може, так як карта вже прив`язана до основної карти і вже оформлена на його ім`я, але, якщо він не визначився з сумою кредитного ліміту, то встановлюватися він не буде і карта «Універсальна» буде працювати як звичайна карта. Якщо він забажає встановити кредитний ліміт, то зможе це зробити у будь-якому відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Він цікавився стосовно умов на випадок, якщо колись забажає встановити кредитний ліміт і працівник банку повідомила йому про 6% за користування кредитом, про 30 % мова не йшла. Про терміни погашення кредиту, штрафи за несвоєчасне поповнення карти і про те, що беручи карту «Універсальна» він вже бере на себе якісь зобов`язання йому ніхто нічого не говорив, не попереджував і подібних документів він не підписував. Протягом тривалого часу він цією картою не користувався, бо був впевнений в тому, що на ній не має коштів. А потім сталося так, що нею стали користуватися члени його родини, подумавши, що це є карта, на яку він отримує пенсію, на ній виявилися якісь кошти. Як з`ясувалося пізніше, то був кредитний ліміт, хоча ще під час отримання карти «Універсальна» він відмовився від кредитного ліміту. Розмір кредитного ліміту на карті «Універсальна» він не перевіряв, мабуть був у розмірі, який вказує позивач у позові. Заява-анкета, на яку посилається позивач як на кредитний договір не містить умов кредитного договору, у ній не вказана сума кредитного ліміту. Вважає, що позивачем не доведено отримання ним кредиту, взяття на себе кредитних зобов`язань та ознайомлення з умовами кредитування.

Під час розгляду справи встановлено, що 31 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання останнім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 31.01.2012 р.. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі, як вказує представник позивача 4100 гривень (а. с. № 7).

В позовній заяві представник позивача зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжноюкартою та Тарифами банка складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за даним кредитним договором, у нього перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» утворилася заборгованість, яку представник позивача просить стягнути з нього на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідо до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог позивач додав до позовної заяви Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 31.01.2012 р., витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 02.05.2018 р..

За розрахунками, наданими позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 02.05.2018 р. становить 86 487,05 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 4 039,23 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 73 798,75 гривень; заборгованість за пенею та комісією 4 054,45 гривень; штраф (фіксована частина) 500 гривень; штраф (процентна складова) 4 094,62 гривень (а. с. № 5-6).

Погодитися з такими розрахунками суд не може на підставі наступного.

Представником позивача в обґрунтування позовних вимог додано до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта та банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в тому числі строк дії договору 12 місяців з моменту підписання, термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку 50 років (а. с. № 8-23).

Однак, позивачем не доведено те, що саме з даними витягами ознайомився відповідач, розумів їх та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили ті ж умови, які вказані у витягах, доданих до позовної заяви.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 31.01.2012 р. не вказані розмір кредиту та процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (з 31 січня 2012 року) до дати, станом на яку був здійснений розрахунок заборгованості (02 травня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані представником позивача Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31 січня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» за № 1023-XII від 12 травня 1991 року про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Що стосується вимог позивача про стягнення тіла кредиту, то вони також не можуть бути задоволені, оскільки його розмір представник позивача обґрунтовує розрахунком заборгованості, з яким не погоджується відповідач. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували б розмір тіла кредиту суду не надано.

За таких обставин позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-78, 81, 89, 141, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повне рішення складено 21 грудня 2019 року.