Номер провадження 2-о/754/5/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.,

при секретарі Моторенко К.О.,

за участю заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року заявники звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої посилалися на те, що 17 липня 2004 року між ними зареєстровано шлюб в Чернігівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 702 та про що видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заявники вказують, що спільне життя та сумісне проживання як подружжя припинено з осені 2018 року, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, крім того зазначали, що відповідно до укладеного між ними договору досягнуто згоди про утримання, виховання та місця проживання спільних дітей, а саме: малолітній син ОСОБА_3 постійно проживає зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 мати дитини надає батькові щомісячне утримання для дитини в сумі 5000 грн., малолітня ОСОБА_2 Єсенія постійно проживає зі свою матір»ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 батько дитини надає матері утримання для дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно, при цьому батьки зобов»ячались не чинити перешкод одне одному в спілкуванні зі своїми дітьми та брати участь у їхньому вихованні, будь-які спори з приводу майна або інших майнових питань між ними відсутні, а тому подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважають неможливим, тому сторони звернулись до суду зі спільною заявою та просять суд укладений між ними шлюб розірвати.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини справи, викладені в заяві.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 не з»явився, при цьому звернувся до суду з заявою, в якій вимоги заяви підтримує, просить розглядати справу в його відсутність.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 липня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб в Чернігівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 702 та про що видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з письмовим договором між батьками про утримання визначення місця проживання дітей, посвідченого 16.12.2018 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., між заявниками досягнуто згоди про утримання, виховання та місце проживання спільних дітей.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей).

Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, договір, підписаний сторонами, обставин, викладених в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися з осені 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 76-82, 258, 259, 263-265, 293 ЦПК України-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17 липня 2004 року в Чернігівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що є актовий запис № 702 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: