Справа № 212/6670/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Козлова Ю.В.,

за участю секретаря: Стрижак Є.С.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: Гнєзділової Н.В.

представника третьої особи: Красін А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП», третя особа Туристично-екскурсійна агенція "Красін Тур" про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_6 24 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП», третя особа Туристично-екскурсійна агенція "Красін Тур" про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди. У подальшому, позивач надала до суду уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 20 319,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору на туристичне обслуговування. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 22 червня 2017 року між нею та відповідачем по справі - ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП » було укладено договір №112 предметом якого було надання їй та її родичам туристичних послуг з організації туристичної поїздки до країни Туреччина, м. Кемер, в готель «Everytime Hotel 3 *» у період з 23 червня 2017 року по 30 червня 2017 року. Вартість туру за договором становила на момент його укладення 20 319,00 грн., які позивачка сплатила у повному обсязі. По прибуттю до країни Туреччина, а саме до м.Анталія представником туроператора їй було повідомлено про відсутність вільних місць у визначеному в договорі готелі «Everytime Hotel 3 *», натомість було запропоновано тимчасове заселення в інший, вільний готель «California Dream» який розташований у м.Бельбіді (Туреччина). В своєму позові ОСОБА_6 зазначила, що вона була проти заселення в інший готель, однак вибору в неї не було і вона вимушена зупинитись у запропонованому варіанті, оскільки ніякої іншої альтернативи у зв'зку з її незгодою їй запропоновано не було. Далі у позові зазначено, що з 23 червня 2017 року по 30 червня 2017 року вона та її родичі вимушено мешкали в готелі «California Dream», який розташований у м.Бельбіді (Туреччина), де умови проживання, система харчування, інфраструктура готелю не відповідали умовам обраного ними раніше готелю «Everytime Hotel 3 *» у м.Кемер в Туреччині, який зазначений у договорі про надання туристичних послуг та узгоджений сторонами. При заселенні в інший, запропонований туроператором, готель позивачка виявила що умови проживання цілком її не вдовольняють, а саме: вікна номеру виходили на дорогу з напруженим транспортним потоком, неподалік була розташована автозаправна станція від якої виходили пари бензину та вихлопні гази, через що неможливо було провітрити приміщення готельного номеру. Дитячий басейн у готелі «California Dream» на відміну від готелю «Everytime Hotel 3 *» був замаленький і не був обладнаний гірками, територія готелю була брудна, також був обмежений доступ до мережі Інтернет. Все це вкупі і головне, разом з тим, що заселення відбулося проти її згоди привело її до висновку, що відповідачем було порушено умови п.1.1. договору № 112 на туристичне обслуговування від 22 червня 2017 року і тому просила суд стягнути з ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП» на її користь 20 319 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди за спричинені моральні страждання від неналежного виконання умов договору з боку відповідача.

В грудні 2017 року до суду надійшло письмове заперечення відповідача з приводу заявлених ОСОБА_6 позовних вимог. В письмових запереченнях відповідач посилався на те, що у його вина у невиконанні умов договору відсутня. У незабезпеченні проживання туристів у готелі ««Everytime Hotel 3 *», згідно позиції відповідача, винна приймаюча сторона, якою в Туреччині була компанія «Adagio Tour», оскільки під час бронювання готелю відповідач не отримав від «Adagio Tour» жодних спростувань або інформації про відсутність вільних місць. Відповідач зазначив, що при виникненні зазначених обставин докладав максимум зусиль для виконання умов договору, а саме: пошук альтернативних аріантів проживання для позивачки та її родичів по заявці №ТR23067498. Вважає, що запропонований готель «California Dream 3 *» - є альтернативним варіантом проживання у готелі «Everytime Hotel 3 *», а саме: 7 ночей проживання туристів у період з 23 червня 2017 року по 30 червня 2017 року у готелі, який за категорією та типом, системою харчування, віддаленістю від моря, розташуванням тощо, повністю відповідає обраному при укладенні договору. До того ж, в судовому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що позивачка скористалась туристичною послугою в повній мірі, спожила її, належним чином не звернулась до відповідача через його представника у Туреччині з претензією і тому підстав для відшкодування шкоди немає. На підставі зазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні .

Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року задоволено клопотання представника відповідача - ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП» про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та призначено до розгляду.

19 квітня 2018 року Ухвалами суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 про витребування доказів та визнано обов'язковою явку в судове засідання представника відповідача.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_2, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Стосовно обгрунтівання та аргументації своєї позиціїпояснили, що: внаслідок обставин, що склалися після початку туру (зміна умов відпочинку без згоди позивача), остання зазнала сильних душевних хвилювань із цього приводу вимушена була перебувати у безвихідній ситуації відчуваючи на собі відповідальність за малолітню дитину та членів її родини, які подорожували разом із нею. Сам відпочинок в іншому, ніж планувалось готелі, в який вимушено проти її волі туроператор влаштував позивачку з родиної, зіпсували їй всі надії на гарний відпочинок за кордоном та зруйнували всі плани та наміри. Весь період перебування в Туреччині позивачка страждала безсонням мріючи скоріше та безперешкодно повернутися додому.

Представник відповідача ТОВ «Тревел профешинл групп» - Гнєзділова Н.В. позовні вимоги не визнала посилаючись на аргументи, висловлені у письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи, головна аргументація яких зазначена вище.

Представник третьої особи - Туристично-екскурсійної агенції «Красін Тур», в судовому засіданні пояснив, що позивачка ОСОБА_6, дізнавшись про зміну готелю та умов розташування у ньому, одразу ж встановила з ним зв'язок та повідомляла про свою незгоду із запропонованим на місці варіантом відпочинку та не мала наміру відпочивати за сплачені нею кошти в будь-якому іншому готелі, окрім раніше самостійно обраного. Він у свою чергу звернувся до відповідача і отримав відповідь, що питання буде вирішене шляхом розміщення туристів в іншому отелі і ніяким іншим чином. Також, представник третьої особи туристично-екскурсійної агенції «Красін Тур», суду пояснив, що 23.06.2017 року позивачка зателефонували до туристично-екскурсійної агенції «Красін Тур» та сповістила їх про те, що у порушення умов договору, їх заселено до готелю "California Dream" м.Бельдібі з чим вона та члени її родини не згодні та вимагала вирішення питання щодо заселення її з членами родини до готелю «Everytime Hotel 3*» м. Кемер або надання обратного трансферу додому в Україну. Після отримання цієї інформації від позивача, працівник третьої особи туристично-екскурсійної агенції «Красін Тур» зателефонував до працівників ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП», з метою вирішення спірного питання, щодо заселення позивача з її родиною до готелю, відповідно до умов договору, або можливості повернення їх додому. Проте питання щодо заселення позивача з членами її родини до готелю «Everytime Hotel 3*» міста Кемер не було вирішено, варіант з поверненням не пропонувався Туроператором взагалі. Вони були вселені до іншого готелю і на цьому туроператор вважав свої зобов'язання виконаними. Суд, заслухавши обґрунтування представників позивача та заперечення представника відповідача, пояснення третьої особи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ч.3 ст.3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147- VIII від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За змістом ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України (як розділом I «ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ ПРО ЗОБОВ'ЯЗАННЯ», розділом II «ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ ПРО ДОГОВІР» так і Главою 63 «ПОСЛУГИ. ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ»), Законом України «Про туризм», а також Законом України «Про захист прав споживачів». Так, судом встановлено, що 22 червня 2017 року між Туристично - екскурсійною агенцією «Красін Тур» (далі скорочено - турагент) в особі ФОП ОСОБА_12, який виступає від імені Туроператора «Тревел Профешенл Груп», виключно в межах агентського договору (агентській договір «Партнерська програма» №9116/1905-3 від 19.05.2016 року між ФОП ОСОБА_12 та ТОВ «Тревел Профешенл Груп» - а.с.68), з однієї сторони та ОСОБА_6 (яка діяла також в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_9), ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які іменовані далі як Туристи - з другої сторони, був укладений договір № 112 на туристичне обслуговування.

Предметом договору № 112 від 22 червня 2017 року відповідно до п.1.1 розділу 1 цього договору було надання та забезпечення Турагентом (ТЕА «Красін Тур »), який діяв відповідно до агентської угоди та за дорученням Туроператора «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП» за встановлену договором плату та за замовленням туриста, комплексу посередницьких послуг з реалізації туристичного продукту попередньо сформованого Туроператором для туристичної поїздки за програмою туру. Відповідно до пункту 3.2. договору № 112 на туристичне обслуговування від 22.06.2017 року турист має право на отримання комплексу туристичних послуг, передбачених договором, відшкодування матеріальних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору, які виникли при здійсненні виключно посередницької діяльності (Турист-Турагент-Туроператор) з реалізації туристичного продукту.

Програма туру за узгодженням сторін, яка зазначена у договорі включала в себе наступні позиції :

країна перебування Туреччина
транспорт Авіа
виїзд 23.06.2017
повернення 30.06.2017
місце перебування Кемер
готель та його категорія Everytime Hotels Kiris 3*
категорія номера Standart Room 3AD
харчуванняAll Inclusive
трансфергруповий
страхування враховано
Загальна вартість туру 20 319 грн.

Так, відповідно до ст.20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.902 ЦК України: у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Тобто, заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів звернення до приймаючої сторони з претензією щодо умов проживання не береться судом до уваги, оскільки ці претензії були доведені безпосередньо до відповідача через Турагента, що і підтвердив представник третьої особи в судовому засідані.

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, зокрема: готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування.

Тобто, зі змісту договору № 112 від 22 червня 2017 року, укладеного між сторонами, вбачається узгодження всі його суттєві умови про що свідчать підписи сторін.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно товарного чеку від 22 червня 2017 року який міститься в матеріалах справи Туристом було сплачено вартість туру у строки та у розмірі згідно умов договору №112 від 22 червня 2017 року у розмірі 20 319 грн., після чого ОСОБА_6 отримала від турагента ваучер ТРG № TR 23067498 від імені туроператора ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП».

За змістом частин першої, другої статті 23 Закону України "Про туризм" ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону.

Отже, за твердженням позивача прибувши до м.Анталія (Туреччина) 23 червня 2017 року від представника відповідача ОСОБА_6 вона отримала повідомлення про відсутність вільних місць у обраному та узгодженому сторонами у договорі та ваучері готелі «Everytime Hotels Kiris 3*» у м.Кемер (Туреччина) і їй натомість було запропоновано розміщення в іншому готелі «California Dream 3 *». Факт проживання позивача ОСОБА_6 разом з членами родини у період часу з 23 червня 2017 року по 30 червня 2017 року саме у готелі « California Dream 3 *» підтверджується наявними в матеріалах справи довідками, засвідченими печатками адміністрації готелю.

Також, факт заміни туристам готелю з «Everytime Hotels Kiris 3*» на «California Dream 3 *» не заперечує й представник відповідача зазначивши, що саме 23 червня 2017 року, тобто у день початку туристичної подорожі туристів по заявці №TR 23067498 представники компанії - приймаючої сторони у Республіці Туреччина «Adagio Tour» повідомили туроператора про неможливість поселення Туристів до заброньованого та оплаченого готелю «Everytime Hotels Kiris 3*», оскільки в готелі відбувся перепродаж номерів.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Діючи на підставі Агентського договору «Партнерська програма» № А16/1905-3, який було укладено 19 травня 2016 року між Туроператором ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП» та Турагентом ФОП ОСОБА_12. (ТЕА «Красін Тур») 22 червня 2017 року Туроператор акцептував заявку Турагента № TR23067498, яка включала і туристичні послуги для туристів ОСОБА_6,ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Статтею 20 Закону України «Про туризм» передбачено таке: якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою

продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних

заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі

потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і

тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих

туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у

розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що при виникненні непередбачуваних сторонами обставин щодо поселення у готель «Everytime Hotels Kiris 3*» у м.Кемер (Туреччина) відповідач на виконання вимог ст.20 ЗУ «Про туризм» та умов п 2.3. Агентського договору № А16/1905-3 від 19.05.2016 року з метою продовження туристичного обслуговування запропонував тільки один альтернативний захід без покладення додаткових витрат на туриста (туристів) шляхом поселення їх до іншого готелю «California Dream 3 *» тієї ж категорії за власним вибором. Згідно довідок - підтверджень що містяться в матеріалах справи та затверджених печатками адміністрації готелю, ОСОБА_6 разом із сином ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у період часу з 23 червня 2017 року по 30 червня 2017 року дійсно перебували в готелі «California Dream 3 *». Натомість, треба зазначити, що споживачі вимушені були обрати єдиний запропонований Туроператором альтернативний захід з перебуванням у місці запропонованого розміщення, оскільки були втомлені з дороги, голодні, мали із собою малолітню дитину. Незгоду туристів на запропонований альтернативний варіант розміщення в іншому готелі приймаюча сторона та туроператор проігнорували, інших варіантів вирішення конфліктної ситуації надано не було. Представник відповідача не вийшов на зв'язок з позивачем, хоча мав таку можливість, - оскільки за договором №1002 СА від 10.02.2017 року (а.с. 137) відповідач був представлений в країні перебування туристів, у Республіці Туреччина, компанією «Adagio Tour» (пункт 3.2 зазначеного Договору), - надавши можливість ситуації розвиватися в тому напрямку, який вважав для себе вигідним. Посилання представника відповідача на поняття over-booking (перепродаж квитків) як загальноприйнятного явища у «високий сезон», ніяким чином, на думку суду, не знімає з нього відповідальності за договором. Тобто, позивач ОСОБА_6 та члени її родини (інші туристи за договором), хоча фактично й мешкали в запропонованому їм на місці готелі «California Dream 3 *» в узгоджений сторонами період часу, однак вони не отримали очікуваного відпочинку, оскільки альтернативні заходи визначені туроператором особисто, їх не задовольняли та відбувались всупереч їх волі, що було грубим порушенням умов договору про надання туристичних послуг.

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять належних доказів стосовно виконання туроператором вимог ст.20 ЗУ «Про туристичні послуги» в частині зобов'язання надати туристам без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін у разі відмови туристів від запропонованих альтернативних заходів, що мало місце у даному випадку.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено, що туроператор надавав туристам декілька альтернативних варіантів на вибір як того вимагає ст.20 ЗУ «Про туризм».

Таким чином, знаходячись в іншій державі, не маючи змоги самостійно повернутись у місце відправлення, позивач разом з членами родини не могли відмовитись від запропонованого готелю, оскільки фактично не отримали альтернативної пропозиції у вигляді повернення до місця відправлення, відповідно до імперативного припису ст.20 ЗУ «Про туризм», відтак не мали іншого місця проживання у Туреччині на період тривалості оплаченої туристичної подорожі, тобто до дати зворотнього авіарейсу до України. Будь-яких дій зі сторони відповідача для врегулювання конфлікту шляхом надання позивачам декольких варіантів проживання, один з яких влаштував би останніх, вчинено не було. При цьому, туристів було поставлено перед фактом зміни готелю, а не перед вибором альтернативних варіантів, один з яких обов'язково мав бути варіант, пов'язаний з можливістю розірвати договір, у відповідності до ст.907 ЦК України шляхом односторонньої відмови від договору, оскільки підстави ддля цього існували.

Також, в Законі України «Про захист прав споживачів» визначено поняття «послуга». Отже послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Пунктом 7.12. Договору на туристичне обслуговування № 112 від 22 червня 2017 року сторонами узгоджено, що Турагент не несе відповідальності за суб'єктивне сприйняття Туристом умов проживання, однак це стосується розміщення та відпочинку туриста саме в обраному ним готелі, характеристики якого зазначено та узгоджено сторонами умовами договору. При вимушеній зміні готелю, що можна вважати змінами істотних умов договору, зі сприйняттям замовником умов проживання туроператор не може не рахуватися без несприятливих для нього наслідків.

Статтею 1166 ЦК зазначено загальні підстави відповідальності за майнову шкоду. Отже, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно ст.76,77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки в судовому засіданні було встановлено факт неналежного виконання зобов'язань туроператором, враховуючи, що споживачі не задовольнили свої особисті потреби, а вимушені були перебувати у запропонованому їм альтернативному готелі «California Dream 3 *» без їх згоди, проти їх волі, враховуючи відсутність інших варіантів вирішення спірної ситуації, суд вважає, що мало місце грубе порушення засадничого принципу цивільного законодавства України - диспозитивності. У даному випадку, це слід розуміти як юридично визначену державою (законодавцем) міру можливої поведінки суб'єктів цивільного права, можливість свободно за наявності різних варіантів своєї поведінки використовувати на власний розсуд належні права, а також застосовувати приписи

правових норм до конкретних життєвих ситуацій. Тобто, позивач, через неправомірні дії відповідача, був об'єктивно позбавлений можливості вільного вибору варіанту поведінки у межах дозволеного договором, існуючим між сторонами. Отже, він не міг реалізувати норму ст.907 ЦК України - розірвати договір, у тому числі шляхом односторонньої відмови від останнього при наявності (як встановлено судом) у нього істотних підстав для такої відмови. З огляду на таке, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень, суд приходить до такого висновку.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23,1167 ЦК України та передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Також суд погоджується, що у зв'язку з викладеним, позивачу ОСОБА_6, була завдана моральна шкода, що виразилась у моральних переживаннях, додаткових зусиллях для організації свого та членів її родини відпочинку після порушення відповідачем умов договору та ненадання їй можливості скористатися своїми правами в повній мірі. Обґрунтовуючи задоволення позовних вимог щодо стягнення відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., суд посилається на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду). Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини. До того ж, право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Тому суд вважає, що дійсно у результаті встановленої вини відповідача, позивач зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Суд приймає до уваги зазначену практику Європейського суду з прав людини як беззаперечну та, враховуючи наведені правові норми, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, визначає розмір стягнення моральної шкоди у 5 000,00 грн. з відповідача на користь позивача. Таким чином, при задоволенні вимог споживача щодо відшкодування майової шкоди, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір спричиненої позивачеві моральної шкоди внаслідок порушення його прав у розмірі 5000 грн. відповідатиме характеру та ступеню моральних страждань ОСОБА_6, яких вона зазнала через неналежне виконання відповідачем умов договору на туристичне обслуговування №112 від 22 червня 2017 року.

На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з ТОВ «Тревел профешнл групп» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі по 704,80 грн. за кожну вимогу, а всього 1 409,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст.ст.1166 ЦК України, Законом України «Про туризм», ЗУ «Про захист прав споживачів », ст.4, 12, 76-81, 258, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП», третя особа Туристично-екскурсійна агенція "Красін Тур" про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП» на користь ОСОБА_6 навідшкодування майнової шкоди -20319,00 гривень, моральної шкоди - 5000,00 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШИНЛ ГРУПП» на користь держави судовий збір на користь держави судовий збір по 704,80 гривень за кожну вимогу, - всього 1 409, 60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення виготовлено 04 лютого 2018 року.

Суддя: Ю. В. Козлов