КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Величко Т.О.
№22-ц/824/1548/2019 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В

У грудні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилалося на те, що 02.03.2013 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 001-28559-020313, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та відкрито кредитну лінію на загальну суму 100 000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт в сумі 50 000,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 13.12.2016 року становить 79 839,85 грн. та складається з: простроченого тіла кредиту в сумі 49 879,51 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 29 960,34 грн.

Ураховуючи наведене, просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 79839,85 грн. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 79 839,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» понесені судові витрати у розмірі 1378 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, або скасувати судове рішення та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Зазначає, що він мав намір подати клопотання про призначення судово-економічної експертизи, зокрема, задля встановлення дійсної суми заборгованості по тілу та відсотках.

Також стягуючи з нього судовий збір, судом не взято до уваги те, що він є інвалідом 2 групи та, відповідно, звільнений від сплати судового збору.

Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 02.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір № 001-28559-020313 на відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки та обслуговування платіжної картки. (а.с.5-6)

За умовами п.1.2. договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та випускає/надає в користування клієнту платіжну картку.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 50 000 грн.

Згідно п.1.5. договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод до цього договору.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачем не заперечується, що банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Разом з тим, звертаючись в суд з позовом, банк посилається на неналежне виконання зобов'язань позичальником, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 13.12.2016 року заборгованість становить 79 839,85 грн. та складається з: простроченого тіла кредиту в сумі 49 879,51 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 29 960,34 грн. (а.с.4)

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 зазначає, що не погоджується з розміром заборгованості та мав намір подати клопотання про призначення судово-економічної експертизи, зокрема, задля встановлення дійсної суми заборгованості по тілу та відсотках.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, частинами 1,3 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що справа тривалий час перебувала в провадженні районного суду, а саме з 23.12.2016 року.

07 грудня 2017 року відповідачем було подано заяву про зупинення розгляду справи через незадовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим він не мав змоги ознайомитися з позовною заявою та надати обґрунтовані заперечення. (а.с.40-42)

Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року було зупинено провадження до 12 лютого 2018 року та ухвалою від 12 лютого 2018 року провадження - відновлено. (а.с.64,68)

27.03.2018 року ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи та 28.03.2018 року, подав заперечення на позовну заяву в яких зазначав, що не має боргових зобов'язань перед банком та зазначив, що заявляє клопотання про проведення судово-економічної експертизи. Разом з тим, у запереченні просив лише залишити без задоволення позовну заяву ПАТ «Дельта Банк». У прохальній частині заперечень відповідач не просив про призначення експертизи та не визначив коло питань, які ставить перед експертом. Крім того, відповідачем не було належним чином обґрунтовано підстави для призначення експертизи, зазначено лише, що суми в розрахунку є надуманими та потребують висновку експертизи. (а.с.79-81)

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Разом з тим, відповідач, будучи обізнаним про дану справу з грудня 2017 року, до моменту ухвалення рішення по суті, а саме до 03 жовтня 2018 року, не подавав належним чином оформлене клопотання про призначення судово-економічної експертизи, з відповідним обґрунтуванням та сформованим колом питань.

Також, заперечуючи проти задоволенні позовних вимог, відповідач посилався на те, що виписка по рахунку та розрахунок заборгованості не можуть підтверджувати факт існування боргу.

Разом з тим, у відповідності до положення пункту 5.6 Постанови Правління Національного банку України № 254 від 18 квітня 2003 року «Про затвердження положення про організацію операційної діяльності в банках», виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.

Позивачем до суду першої інстанції подано виписку по рахунку приватного клієнта №/0614 за період з 04.03.2013 року по 13.12.2016 року по номеру основного рахунку НОМЕР_1 у гривні.

За умовами п.1.2. договору № 001-28559-020313 на відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки та обслуговування платіжної картки, банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, та випускає/надає в користування клієнту платіжну картку.

Отже, позивачем надана виписка саме по платіжній картці НОМЕР_1, яка за умовами договору відкрита відповідачу ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів вважає надану виписку з особового рахунку ОСОБА_3 належним та допустимим доказом у справі про стягнення заборгованості.

Розрахунок заборгованості в повному обсязі базується на виписці по особовому рахунку ОСОБА_3

Зокрема, випискою та розрахунком заборгованості підтверджується факт виконання банком своїх зобов'язань за договором, а саме надання кредитних коштів.

Також у розрахунку відображено всі здійснені відповідачем платежі, а саме 06.03.2013 - 200 грн., 11.03.2013- 1200 грн., 22.03.2013 - 300 грн., 26.03.2013 - 300 грн., 12.03.2013 - 600, 19.03.2013 -300, 14.03.2013 - 900, а всього за період з 02.03.2013-29.03.2013 погашено заборгованість по тілу кредиту на суму 3800 грн. За період з 01.04.2013 - 30.04.2013 сплачено по тілу кредиту - 3025,56 грн., а по відсотках - 1274,44 грн., а саме 18.04.2013 -1500, 10.04.2013 - 1100, 09.04.2013 - 1700 грн. За період з 07.05.2013 - 31.05.2013 сплачено по тілу кредиту - 2480,41грн., а по відсотках - 1529,29 грн., а саме 16.05.2013-2000 грн., 15.05.2013 - 2100 грн. За період з 01.06.2013 - 27.06.2013 сплачено по тілу кредиту - 2441,04 грн., а по відсотках - 1495,50 грн., а саме 21.06.2013- 4000 грн. За період з 01.07.2013 - 31.07.2013 сплачено по тілу кредиту - 2309,88 грн., а по відсотках - 1283,46 грн., а саме 26.07.2013- 200 грн., 24.07.2013-3500 грн., 17.07.2013- 9,9 грн. За період з 01.08.2013 - 30.08.2013 сплачено по тілу кредиту - 2346,74 грн., а по відсотках - 1573,94 грн., а саме 22.08.2013- 4500 грн. За період з 02.09.2013 - 30.08.2013 сплачено по тілу кредиту - 891,76 грн., а по відсотках - 1367,91 грн., а саме 17.09.2013-2500 грн. За період з 01.11.2013 - 29.11.2013 сплачено по тілу кредиту - 996,60 грн., а по відсотках - 1408,70 грн., а саме 08.11.2013 - 2500 грн. За період з 02.12.2013 - 31.12.2013 сплачено по тілу кредиту - 1957,93 грн., а по відсотках - 2979,36 грн., а саме 27.12.2013-2500 грн., 17.12.2013 - 2600 грн. За період з 03.02.2014 - 28.02.2014 сплачено по тілу кредиту - 1852,07 грн., а по відсотках - 2872,87 грн., а саме сплачено 12.02.2014 - 5150 грн.

Всі здійснені платежі, які відображені в розрахунку заборгованості, також містяться у виписці по особовому рахунку НОМЕР_1, який за умовами договору був відкритий відповідачу.

ОСОБА_3 не надано власного розрахунку заборгованості по тілу та відсотках з обґрунтуванням його правильності та повноти, як того вимагає цивільно-процесуальне законодавство.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про взяття за основу належним чином завіреногорозрахункузаборгованості, який відповідає руху коштів, наданого представником позивача, та не спростованого відповідачем.

Апеляційна скарга відповідача також не містить власного розрахунку заборгованості по тілу та відсотках.

З огляду на те, що банк виконав свої зобов'язання належним чином надавши кредитні кошти, проте відповідачем взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувалися, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 79839,85 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

У свою чергу, здійснюючи розподіл судових витрат та стягуючи з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» понесені судові витрати у розмірі 1378 грн., судом першої інстанції не звернуто уваги на Довідку до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ №0443493, яка містилася в матеріалах справи, згідно якої ОСОБА_3 з 28.09.2016 року встановлено другу групу інвалідності довічно. (а.с.82)

Таким чином, відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати, понесені позивачем, мають компенсуватися йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, як те передбачене ст.141 ЦПК України.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та ухваленням в цій частині нового судового рішення про компенсацію за рахунок держави, сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1378 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 141,367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» понесених судових витрат у розмірі 1378 грн.

Компенсувати Акціонерному товариству «Дельта Банк»за рахунок держави, понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1378 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва