Справа № 316/740/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" лютого 2019 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі
головуючого судді Бульби О.М.
секретар судового засідання Черкашина О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в загальному позовному провадженні, цивільну справу № 316/740/18 за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа- Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права на приватизацію,-
11.05.2018 р. ОСОБА_1 (далі позивач), в особі свого представника, який діє на підставі письмового ордеру (а.с.13) адвоката ОСОБА_2 (далі представник позивача) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області (далі відповідач, Виконавчий комітет ЕМР), третя особа: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради Запорізької області, (далі КП «Енергодарське БТІ») в обгрунтування якої зазначає наступне.
17.01.2001 р. на сім'ю ОСОБА_3 (позивача по справі), яка складалась з чотирьох осіб: ОСОБА_4 - мати позивачки, ОСОБА_5 батька позивачки, ОСОБА_6 брата позивачки та на саму позивачку ОСОБА_3, на підставі рішення адміністрації ВП «ЗАЕС» було видано ордер за №193 на житлове приміщення розташоване в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Відразу після отримання ордеру вся родина заселилась в надане житлове приміщення та зареєструвалась в ній.
Проте, частково позивачем було зібрано документи для участі у приватизації: довідка за №243 ПАТ «Ощадбанк» від 05.04.2018 р. відповідно до якої позивач в списках на приватизацію державного житлового фонду не значиться, але має житловий чек на суму 4,20 грн., довідка направлення за №64 ПО ЗАЕС згідно якої позивач отримав приміщення, технічний паспорт виданий «Енергодарським бюро технічної інвентаризації».
Позивач проживає у гуртожитку за адресою: Запорізька область м.Енергодар, вул. Центральна,2 корп. З кв. 64 понад п'ять років, внаслідок чого він має право за законом на приватизацію даного житла і це підтверджується довідкою від 05.04.2018р. за №243, однак не може цим правом скористуватися у звязку з відсутністю ордеру, у звязку з чим змушений звернутися до суду.
Сторона позивача просить суд:
- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватизацію житлового приміщення - квартири у гуртожитку розташованої за адресою: АДРЕСА_2;
- зобовязати Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області провести приватизацію житлового приміщення - квартири у гуртожитку розташованої за адресою: Запорізька обл., м.Енергодар,вул.Центральна,2 корп.З кв.64 на ім'я ОСОБА_1.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити (а.с.55).
Представник позивача адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі письмового ордеру (а.с.13) в судове засідання повторно не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить підпис представника у розписці на його імя про отримання судової повістки (а.с.77). Заяв або клопотань про відкладення слухання справи, або розгляду справи у відсутності - від представника позивача до суду не надійшло.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Представник відповідача: Виконавчого комітету ЕМР - в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заявлених вимог не заперечує (а.с.59). Відзову на позовну заяву стороною відповідача не надано.
В судове засідання представник третьої особи: КП «Енергодарське БТІ» - не зявився, від директора установи надійшло до суду повідомлення за №01-24/313 про розгляд справи без участі представника, покладаючись на компетентність суду (а.с.63). Письмових заперечень на позов від третьої особи надано до суду не було.
Враховуючи, що позивачем надано до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, представник позивача адвокат ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи 06.02.2019 р. та від нього не надійшло заяв або клопотань про відкладення слухання справи та не повідомлено суду про поважність причин неявки, суд враховуючи, що від відповідача та третьої особи до суду надано заяви про розгляд справи у їх відсутності, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності представника позивача адвоката ОСОБА_2 на підставі наявних у справі матеріалах.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
ОСОБА_1, як працівнику ЗАЕС було видано направлення на поселення до гуртожитку Славутич-3, к.64 у складі сім`ї: ОСОБА_1 Натал`ї Василівна, ОСОБА_7, яке підписано заст.директора ПО ЗАЕС (а.с.8). Згідно інформаційного листа з ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» від 15.09.2017 р. «про надання відповіді на заяву від 08.08.2017» на імя ОСОБА_1, зазначено, що рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №53 від 29.02.2016 р. «Про затвердження акта прийому-передачі гуртожитку «Славутич 1,2,3» був затверджений акт прийому-передачі цього гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м.Енергодара Запорізької області від ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а 07.12.2016 р було винесено рішення Енергодарською міською радою №14 «Про залишення гуртожитку «Славутич 1,2,3» розташованого за адресою м.Енергодар, вул.Центральна, 2, у статусі «гуртожиток» та надання дозволу на приватизацію його приміщень (а.с.10).
Отже, направлення на поселення до гуртожитку «Славутич-3» к.64 є направленням на поселення у гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 (далі спірне житлове приміщення).
Згідно зі ст.4 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР), житловий фонд створюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що розміщуються на території України. Він призначений для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень, так і гуртожитків.
Відповідно до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Режим проживання в гуртожитку регулюється нормами ЖК Української РСР, а права та обов'язки, також і Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208.
Згідно штампу в паспорті позивача, з 05.12.1995 р. він значиться прописаним АДРЕСА_4, гуртожиток (а.с.5зворот)
Відповідно до змісту листа з Виконавчого комітету ЕМР на імя позивача по справі ОСОБА_1 від 03.10.2017 р. щодо надання йому ордеру на постійне проживання за його заявою від 02.10.2017 р. №0959/01-05-17-П/П, за підписом міського голови, зазначено, що направлення на заселення у гуртожиток за адресою: АДРЕСА_5 видавалось ВП «ЗАЕС», при цьому також зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у черзі на отримання житла як працівник ВП ЗАЕС, а отже виконавчий комітет не має підстав для видачі ордеру для отримання житла (а.с.12).
Згідно ст.129 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Пунктом 14 Розділу ІІІ Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. №208 (в редакції, чинній на момент заселення в відповідний гуртожиток позивача) передбачено, що вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.
З зазначеної відповіді від 03.10.2017 р. (а.с.12) та направлення на поселення (а.с.8) судом встановлено, що ордер на спірне житлове приміщення у гуртожитку, як це визначено нормами ЖК Української РСР не видавався, що також не заперечується іншими учасниками справи.
Позивач просить суд надати йому право на приватизацію спірного житлового приміщення, однак при цьому, з направлення для поселення (а.с.8) встановлено, що спірне житлове приміщення позивач отримав на сім`ю із трьох осіб, а саме на: ОСОБА_1, ОСОБА_1 Натал`ю Василівну, ОСОБА_7. Разом з тим, доказів того, що, на час розгляду справи судом, у спірному житловому приміщенні не має інших зареєстрованих осіб, крім позивача, а також того, що позивач на даний час є зареєстрованим у спірному житловому приміщенні матеріали справи не містять.
Частинами 3, 5 статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Приватизація житла здійснюється у порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
З довідки №243 від 05.04.2018 р. з Ощадбанку (а.с.7) та з довідки від 01.11.2018 р. №02-19/284 з КП «Енергодарського БТІ» встановлено, що позивач має невикористані чеки на приватизацію та не приймав участі у приватизації квартири в м.Енергодарі.
Частинами 1-4 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).
Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 р. (із змінами), яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації - встановлюють порядок передачі квартир у приватну власність, згідно з яким, наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво.
Так, відповідно до п.17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 р. (із змінами) (далі Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Відповідно до п.18 вказаного Положення, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.
Однак, з матеріалів наявних у справі, судом не встановлено доказів наявності звернення позивача по справі з заявою до відповідного органу приватизації згідно до процедури визначеної як «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 р. (із змінами) так і Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», як і не встановлено наявності рішення органу приватизації про відмову позивачу у приватизації спірного житлового приміщення.
Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його субєкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З аналізу вимог законодавства та наявних у справі доказів, судом не встановлено допущення порушення, невизнання або оспорювання цивільних прав позивача, захист яких покладено на суд, у звязку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права на приватизацію - відмовити.
Рішення в повному обсязі складено 15.02.2019 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба