Постанова

Іменем України

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 200/12483/13-ц

провадження № 61-12619св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року у складі судді Єлісєєвої Т. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року в складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2009 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 029/08-ФЛ/12, згідно якого банком надано ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 43 297,00 доларів США.

11 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 , згідно пункту 1.1 якого позивач відкрив йому поточний рахунок № НОМЕР_2 . ОСОБА_1 отримав в повному обсязі від банку передбачені кредитним договором грошові кошти, після чого здійснив їх обмін на гривню та зарахував на свій власний поточний рахунок, з якого за його дорученням кошти були перераховані на рахунок автосалону в якості оплати за автомобіль.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредитні кошти в строк до 10 липня 2015 року, погашення заборгованості мало здійснюватися щомісячно в термін з 01 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 515,44 доларів США згідно Графіку зниження розміру заборгованості.

Пунктом 4 кредитного договору передбачено сплату процентів за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, а саме - з дати укладення договору до 10 липня 2009 року - 15% річних, з 11 липня 2009 року по 10 липня 2010 року - 14,6% річних, з 11 липня 2010 року по 10 липня 2011 року - 14,2% річних, з 11 липня 2011 року по 10 липня 2012 року - 13,8 %, з 11 липня 2012 року по 10 липня 2013 року - 13,5% річних, з 11липня 2013 року по 10 липня 2014 року - 13,0%, з 11 липня 2014 року по 10 липня 2015 року - 12,0%.

04 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої були змінені умови пункту 4.8. договору та встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, передбачених пунктом 5.2. застосовується процентна ставка у розмірі діючої плюс 2% річних. Відповідно до пункту 4.3 ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати вказані відсотки щомісячно в термін з 01 по 10 число кожного місяця. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

11 липня 2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань по кредитному договору були укладені договори поруки - № 029/08/02/12 між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , № 029/08/03/12 між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за якими поручителі зобов`язалися перед банком солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Станом на 11 березня 2014 року заборгованість за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом - 35 050,04 доларів США (в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 323 718,16 грн), заборгованість по сплаті відсотків - 26 715,34 доларів США (в гривневому еквіваленті складає 246 740,21 грн.), пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 1 433 439,75 грн, а всього 2 003 898,62 грн.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором - несвоєчасно та не у повному обсязі здійснює погашення заборгованості за кредитом та відсотками, тому банк вважає необхідним вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати нарахованих відсотків та неустойки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Справа слухалась судами неодноразово

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 620 458,87 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 323 718,66 грн; заборгованість по сплаті відсотків - 246 740,21 грн; пеня - 50 000,00 грн та судовий збір в розмірі 1 820 грн, а всього - 622 278,87 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка, з урахуванням частини першої статті 559 та статті 551 ЦК України, підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2018 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості по відсоткам за користування кредитом, змінити з 246 740,21 грн на 6 265,82 грн; в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судового збору, змінити з 1 820,00 грн на 345,07 грн та в частині розміру загальної суми, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», змінити з 622 278,87 на 380 329,55 грн.

У іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що приймаючи до уваги зміну банком дати остаточного повернення кредиту та строку дії кредитного договору шляхом направлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредитних коштів та встановлення не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання даної вимоги обов`язку позичальника достроково повернути у повному обсязі кредитні кошти, сплатити відсотки, комісії, а також пеню, а тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором, яка сформувалась станом на 12 жовтня 2009 року; підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача процентів, що передбачені умовами кредитного договору, за межами строку його дії за період з 13 жовтня 2009 року по 11 березня 2014 року відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 200/12483/13-ц та витребувано її з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про залишення касаційної скарги без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із неодноразовою неявкою позивача у судове засідання, суд мав залишити позов без розгляду.

Рішення суду першої інстанції в частині припинення договорів поруки та в частині в частині відмови у стягнення із позичальника пені в апеляційному порядку не переглядалось, а тому не є предметом касаційного перегляду відповідно до статті 400 ЦПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 11 липня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 029/08-ФЛ/12, відповідно до якого банком було надано ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 43297,00 доларів США.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався повернути банку кредитні кошти в строк до 10 липня 2015 року, погашення заборгованості мало здійснюватися щомісячно в термін з 1 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 515,44 доларів США згідно Графіку зниження розміру заборгованості.

Позичальник ОСОБА_1 11 липня 2008 року отримав у повному обсязі від банку кредитні кошти в розмірі 43 297,00 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 04 від 11 липня 2008 року.

Для забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 11 липня 2008 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № 029/08/02/12, за умовами якого поручитель зобов`язалась перед банком солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Також, 11 липня 2008 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки № 029/08/03/12, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед банком солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

04 лютого 2009 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору №029/08-ФЛ/12 від 11 липня 2008 року, за умовами якої пункти 4.7., 4.8., 5.1., 7.7. кредитного договору були викладені в новій редакції.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 11 березня 2014 року банком нарахована заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом - 35 050,04 доларів США (в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 323 718,16 грн), заборгованість по сплаті відсотків - 26 715,34 доларів США (в гривневому еквіваленті складає 246 740,21 грн), пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 1 433 439,75 грн, що загалом становить 2 003 898,62 грн.

Банком на адресу позичальника направлено вимогу № 10-018/02-322 від 24 вересня 2009 року про дострокове повернення кредитних коштів, в якій позивач вимагав не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання даної вимоги достроково повернути кредитні кошти, сплатити відсотки, комісії, а також пеню. Вказана письмова вимога банку про дострокове повернення кредитних коштів отримана ОСОБА_1 30 вересня 2009 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 526, 530, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пені припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Встановивши, що кредитор направив ОСОБА_1 лист-вимогу про дострокове повернення кредиту в десятиденний термін, тобто банк змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно із цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту, тому зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки, пені, штрафи на підставі умов договору.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку із настанням достроково строку повернення кредиту, усі платежі, сплачені відповідачем після цього строку повинні зараховуватись в загальну суму заборгованості, а тому підстави нараховувати проценти за межами строку кредитного договору відсутні.

Крім того, керуючись положеннями частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням засад розумності і справедливості, встановивши обставини, що мають істотне значення, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про можливість зменшення неустойки, що підлягає стягненню з відповідача та законно зменшив її розмір, оскільки її розмір значно перевищує розмір заборгованості з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська