Провадження № 2/761/7/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2013 року ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 ,звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 17.06.2011 року, складений та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гоменюк О.М., який зареєстровано в реєстрі за № 2048.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті рідного брата позивачки ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , при цьому інша частина квартири належить племінниці померлого ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про прав власності за заповітом № 1-180 від 18.03.2003 року. В свою чергу, ОСОБА_3 , як єдина спадкоємиця за законом ОСОБА_4 після його смерті звернулась до Третьої державної нотаріальної контори м.Києва з заявою про прийняття спадщини встановлений законом строк, проте від нотаріуса позивачка дізналась, що 17.06.2011 року її брат склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 . Вказаний заповіт на думку ОСОБА_3 є недійсним, оскільки все своє доросле життя ОСОБА_4 зловживав алкогольними напоями, через що неодноразово перебував на лікуванні, крім того, він перебував на обліку у лікаря - нарколога, а тому не міг розуміти значення своїх дій під час складання заповіту.

Таким чином, а також посилаючись на те, що у заповідача ОСОБА_4 в момент вчинення правочину не було вільного волевиявлення та він не міг розуміти значення своїх дій під час складання заповіту, позивачка просить визнати заповіт недійсним на підставі ст.ст. 225, 1257 ЦК України.

Ухвалою від 29.08.2013 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом.

Ухвалою суду від 03.12.2013 року було задоволено клопотання представника позивача про призначення посмертної судово - психіатричної експертизи.

Ухвалою від 27.05.2014 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою від 29.10.2014 року призначено повторну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до розпорядження Шевченківського районного суду м.Києва від 04.08.2015 року, здійснено перерозподіл даної справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Фролової І.В. по причині закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду.

Ухвалою від 06.08.2015 року відновлено провадження у справі.

В судовому засіданні 11.05.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації.

Разом з тим, у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_5 , розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 27.11.2017 року за № 01-08-1298 вищевказану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл.

Ухвалою від 28.11.2017 року справу прийнято в провадження судді Савицького О.А.

Ухвалою від 22.03.2018 року розгляд справи вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.08.2018 року зупинено провадження у справі до 04.01.2019 року, а саме на шестимісячний строк з часу відкриття спадщини позивачки для прийняття спадкоємцями спадщини та залучення їх до участі у справі.

Ухвалою від 04.01.2019 року поновлено провадження у справі з огляду на те, що визначений судом строк для зупинення провадження у справі закінчився.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 15.05.2019 року, у зв`язку зі смертю 04.07.2018 року позивачки ОСОБА_6 , залучено до участі у справі її правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою від 16.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи Органа опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністраціїу судовому засіданні щодо вирішення справи поклався на розсуд суду.

Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка своїми показами підтвердила обставини викладені у позові.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, враховуючи покази свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть видана 01.01.2013 року зареєстрованого серія НОМЕР_1 .

Померлому ОСОБА_4 належала Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , при цьому інша частина належала його матері ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 1911 , виданого 09.04.1996 року.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_6 , яка в свою чергу є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про народження від 04.09.1970 року зареєстрованого серя НОМЕР_3 .

Зі змісту заповіту від 17.06.2011 року, складеного та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гоменюк О.М., який зареєстровано в реєстрі за № 2048, вбачається, що ОСОБА_4 на випадок його смерті видав таке розпорядження, а саме все його майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_2 .

Так, згідно зч.1 ст. 1248 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. (ч.1 ст. 1235 ЦК України)

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для визнання заповіту недійсним, посилається на те, що під час посвідчення вказаного заповіту воля ОСОБА_4 не була вільною, більше того, він не усвідомлював значення своїх дій, оскільки своє доросле життя зловживав алкогольними напоями та перебував на обліку у лікаря - нарколога.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Ухвалою від 03.12.2013 року судом призначено у справі посмертну судово - психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово - психіатричної експертизи Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації. На вирішення експертів поставлені питання: В якому психіатричному стані знаходився ОСОБА_4 під час складання заповіту 17.06.2011 року?; Чи міг ОСОБА_4 за своїм психічним станом під час складання заповіту 17.06.2011 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?; Чи здатний був ОСОБА_4 , з урахуванням визначених обставин, повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями?

На виконання ухвали суду було надано висновок експертів Київського міського центру судово - психіатричної експертизи Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації за результатами проведення посмертну судово - психіатричної експертизи від 10.04.2014 року, яким встановлено, що ОСОБА_4 в період складання заповіту (17.06.2011 р.) страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності у психопатичної особистості. Проте, в даному висновку вказується, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом, на час складання заповіту (17.06.2011 р.) усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Позивач не погоджуючись з висновком експертизи від 10.04.2014 року, заявила клопотання про проведення повторної посмертної судово - психіатричної експертизи.

Ухвалою від 29.10.2014 року судом призначено у справі повторну посмертну судово - психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово - психіатричної експертизи Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації. На вирішення експертів поставлені питання: В якому психіатричному стані знаходився ОСОБА_4 під час складання заповіту 17.06.2011 року?; Чи міг ОСОБА_4 за своїм психічним станом під час складання заповіту 17.06.2011 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?; Чи здатний був ОСОБА_4 , з урахуванням визначених обставин, повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями?

Висновком експертів за результатами проведення повторної посмертної судово - психіатричної експертизи від 23.04.2015 року, встановлено, що: ОСОБА_4 під час складання заповіту 17.06.2011 року страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності у психопатичної особистості. За своїм психічним станом під час складання заповіту 17.06.2011 року ОСОБА_4 не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. А також вказується, що ОСОБА_4 в момент укладення заповіту 17.06.2011 року не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, з урахуванням зазначених висновків експертів за двома ухвалами суду про призначення посмертних судово-психіатричних експертиз, суд вважає неможливим достовірно встановити, що померлий ОСОБА_4 на часскладання та посвідчення оспорюваного заповіту від17.06.2011 року не міг розуміти значення своїх дій та не міг ними керувати, оскільки жоден з висновків не свідчить безальтернативно про вказану обставину.

Разом з тим, до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно змісту ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суду не було надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що померлий ОСОБА_4 на часскладання та посвідчення оспорюваного заповіту від17.06.2011 року не міг розуміти значення своїх дій та не міг ними керувати, а рішення суду ґрунтуватися на припущеннях не може, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання заповіту недійсним.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: