Ухвала

Іменем України

27 грудня 2019 року

місто Київ

справа № 200/16759/15

провадження № 61-23027ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкти оскарження: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчук Павло Васильович, в. о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Визвілко Т. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року у складі судді Литвиненка П. Ф. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у складі суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

І. У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) Григорчука П. В., в. о. начальника Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Визвілко Т. В.

В обґрунтування вимог зазначив, що 12 червня 2018 року дізнався про те, що 02 листопада 2017 року Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області передав директору Дніпропетровської філії Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») його іпотечне майно, а саме: 29/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер :02:365:0003, площею 0, 0131 га для подальшої реалізації на електронних торгах. Зазначає, що це майно є його власністю та придбане не за кредитні кошти. Вважає, що передача державним виконавцем іпотечного майна на реалізацію суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутнє рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувача. Також, під час здійснення виконавчого провадження не залучено до виконавчих дій орган опіки та піклування, що є необхідним, оскільки у спірному домоволодінні мешкає його малолітній син. Крім того, державний виконавець Григорчук П. В. не виконав ухвалу суду про забезпечення позову, якою накладено арешт на іпотечне майно, а в. о. начальника Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Визвілко Т. В. не мала права передавати на реалізацію нерухоме майно директору Дніпропетровської філії ДП «Сетам», оскільки відповідний договір між цим відділом ДВС та ДП «Сетам» не укладено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що 29/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою, кадастровий номер :02:365:0003, площею 0, 0131 га, що належить заявнику, є предметом реалізації на електронних торгах у виконавчому провадженні, де стягувачем є КС «Катеринослав».

Факт проживання малолітньої дитини у спірному домоволодінні, яке є нежитловим приміщенням, заявником не доведено. Доводи заявника щодо того, що державний виконавець Григорчук П. В., направляючи документи до ДП «СЕТАМ» про реалізацію майна боржника, вчинив неправомірні дії, оскільки була чинною ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року про арешт та заборону відчуження спірного майна, судом апеляційної інстанції відхилено, оскільки відповідно до матеріалах справи ці дії вчиненні до постановлення зазначеної ухвали.

Доводи заявника щодо відсутності в матеріалах виконавчого провадження рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому державний виконавець не мав права передавати майно на реалізацію, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки з матеріалів справи випливає, що на виконанні у Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист № 200/16759/15-ц, виданий 22 серпня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 688 119, 42 грн, де стягувачем є КС «Катеринослав», за яким відкрито виконавче провадження № 54671085, отже державний виконавець відповідно до покладених на нього обов`язків вчиняє виконавчі дії з метою ефективного виконання рішення суду, зокрема шляхом реалізації належного боржнику майна.

ОСОБА_1 19 грудня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення скарги на дії державного виконавця.

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що судами не надано правової оцінки тій обставині, що під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем Григорчуком П. В. не виконано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, постановлену у справі № 200/21402/17, про забезпечення позову, відповідно до якої накладено арешт на 29/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер :02:365:0003, площею 0, 0131 га.

26 січня 2018 року та 12 березня 2018 року державним виконавцем Григорчуком П. В. призначено проведення електронних торгів, які не відбулися. Заявник вважає, що призначення торгів на момент дії ухвали суду про забезпечення позову призвело до зменшення ціни об`єкта реалізації. Також зазначає, що за адресою знаходження майна, яке підлягає реалізації у виконавчому провадженні, проживає він з малолітнім сином, проте, державним виконавцем Григорчуком П. В. не отримано відповідний дозвіл органу опіки та піклування. Заявник вважає, що за відсутності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки здійснювати реалізацію іпотечного майна неможливо. Суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили факт ненаправлення державним виконавцем заявнику постанови по відкриття виконавчого провадження та факт неотримання такої постанови відповідно до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

ІІ. Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень дають підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 02 листопада 2015 року у справі № 200/16759/15-ц з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Катеринослав» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором від 01 березня 2013 року № 544 у сумі 278 905, 93 грн, з яких 144 997, 69 грн заборгованість за тілом кредиту та 133 908, 24 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 04 березня 2013 року № 545 у сумі 319 755, 73 грн, з яких 144 852, 85 грн заборгованість за тілом кредиту, 174 902, 88 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором від 12 березня 2013 року № 547 у сумі 89 457, 76 грн, з яких 43 392, 31 грн заборгованість за тілом кредиту, 46 065, 45 грн заборгованість за відсотками, а разом 688 119, 42 грн.

22 серпня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист у справі № 200/16759/15-ц та державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 54671085 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 688 119, 42 грн на користь стягувача, Кредитної спілки «Катеринослав».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя задоволено. Накладено арешт на 29/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, площею 0, 0131 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:365:0003 (66006030). Заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження зазначених 29/100 частин домоволодіння та земельної ділянки.

13 грудня 2017 року за зазначеною ухвалою внесено інформацію до Державного реєстру обтяжень за номером запису про обтяження 23936072 (спеціальний розділ).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до інформаційного листа Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, який адресований директору Дніпропетровської філії ДП "СЕТАМ" Нечаєвій В. В. про направлення копій виконавчих документів про реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , не виявлено обтяжень, накладених ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року. Разом з цим суд апеляційної інстанції врахував, що лист датований 02 листопада 2017 року за № 0314/22478/12, тобто складений до постановлення ухвали від 08 грудня 2017 року, на яку посилається ОСОБА_1 .

Щодо оцінки вимоги скарги скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Григорчука П. В. та в. о. начальника Визвілко Т. В.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 29/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою, кадастровий номер :02:365:0003, площею 0, 0131 га, належать заявнику. Разом з цим, судами встановлено, що факт проживання малолітньої дитини у спірному домоволодінні, яке є нежитловим приміщенням, заявником не доведено. У зв`язку з цим доводи заявника, що державний виконавець мав отримати дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо нерухомого майна, судами першої та апеляційної інстанції обґрунтовано відхилені.

Доводи заявника, що державний виконавець Григорчук П. В., направляючи документи до ДП «Сетам» про реалізацію майна боржника вчинив неправомірні дії, оскільки була чинною ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року на арешт та заборону відчуження спірного майна, суд апеляційної інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки такі дії вчиненні до постановлення зазначеної ухвали суду.

Доводи касаційної скарги, що за відсутності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором, здійснення реалізації іпотечного майна шляхом проведення електронних торгів недопустимо, не заслуговують на увагу, оскільки державний виконавець, здійснюючи виконавчі дії керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження», норми якого передбачають, зокрема реалізацію належного боржнику майна.

За наведених обставин суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що під час здійснення виконавчого провадження № 54671085 порушень норм Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій, їхній зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки не встановлено неправильне застосування норм права.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її реалізації чи тлумачення, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у справі за скаргою (провадження № 6/200/81/18) ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчука Павла Васильовича, в. о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Визвілко Т. В. про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. І. Яремко