ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 391/443/18

провадження № 22-ц/4809/156/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Єгорова С.М.; Кіселик С.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2018 року у складі судді: Червонописького В.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про:

- зменшення (зміну) розміру аліментів, що стягуються за виконавчим листом № 391/146/18-ц на користь ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно з часу звернення до суду - 15 березня 2018 року до часу досягнення повноліття ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року та повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, з 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку), на кожну дитину, щомісячно;

- зменшення (зміну) розміру аліментів, що стягуються за виконавчим листом № 391/791/17-ц на користь ОСОБА_2 в розмірі ? частини від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно на час навчання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 30 листопада 2017 року до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчатись, з 1/4 частини на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку), щомісячно.

В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2018 року (справа № 391/791/17-ц) з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частини від всіх видів доходу (заробітку), щомісячно на час навчання сина ОСОБА_6, починаючи з 30 листопада 2017 року до закінчення сином навчання.

Також 15 березня 2018 року судовим наказом Компаніївського районного суду Кіровоградської області (справа № 391/146/18-ц) з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно з часу звернення до суду - 15 березня 2018 року до досягнення повноліття ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 року та повноліття ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6

Його щомісячний дохід складає 3 052,8 грн.

Згідно інформації наданої державним виконавцем, із його заробітної плати за виконавчим листом № 391/791/17-ц (стягнення на повнолітнього сина) утримується - 763,21 грн., а за виконавчим листом № 391/146/18-ц (неповнолітні діти) - 1 860,00 грн.

Тобто, за двома виконавчими провадженнями із його заробітної плати фактично відраховується близько 90 %.

Тому, його дохід є меншим за встановлений законом прожитковий мінімум, що ставить його у скрутне матеріальне становище та в подальшому може призвести до виникнення заборгованості по аліментам. Через утримання не в змозі буде навіть сплачувати комунальні послуги.

При задоволенні позовних вимог загальний розмір відрахувань складатиме 50 %.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2018 року позов задоволено.

Зменшено (змінено) розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно судового наказу № 391/146/18-ц, на користь ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно з часу звернення до суду - 15 березня 2018 року до часу досягнення повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, з 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку), на кожну дитину, щомісячно.

Зменшено (змінено) розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 391/791/17-ц, на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку), щомісячно на час навчання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 30 листопада 2017 року до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчатись, з 1/4 частини на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку), щомісячно.

Рішення суду мотивовано тим, що розмір відрахувань по аліментним зобов'язанням позивача складає більш ніж 80 % його заробітку, що є порушенням положень ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої

із заробітної плати боржника може бути утримано лише 50 % доходу. Тобто у платника аліментів змінився матеріальний стан.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів, що стягуються на її користь на підставі судового наказу. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Позивач мотивував підставу позову лише припущенням, що у майбутньому він матиме скрутний матеріальний стан. Доказів, які б підтвердили зміну його матеріального чи сімейного стану або стану здоров'я, після видачі судового наказу (15.03.2018 р.), суду не надано. Судовий наказ, згідно якого з відповідача стягуються аліменти, видано на підставі чинного законодавства, з врахуванням потреб неповнолітніх дітей. Підстав для його скасування чи зміни немає. В даному випадку змінити розмір аліментів можливо лише з врахуванням вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України та обставин, передбачених статтею 192 СК України, за умови, що вони виникли після набрання чинності судовим рішенням про стягнення аліментів. Судом не аргументовано з яких підстав не враховано положення ч. 4 ст. 273 ЦПК України, не зазначено процесуального рішення щодо прийняття чи відхилення наданих відповідачем доказів. Крім того, суд при розгляді справи не керувався нормами права, які визначають стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Старший син позивача досягнув повноліття, може працювати та навчатися заочно. В матеріалах справи відсутні докази того, що повнолітній син позивача на даний час навчається та потребує у зв'язку з цим допомоги, його матеріальний стан не встановлювався. Діти позивача мають різний правовий статус.

Відзив у встановлений судом строк не подано.

Відповідач ОСОБА_2 судове рішення не оскаржувала.

Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_3 відкрито 14 листопада 2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи ціну позову, яка є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також те, що дана справа не відноситься до числа тих, які визначені в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, вона переглядається за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати ОСОБА_2.), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати ОСОБА_3 а.с. 40-41).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2018 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року до закінчення сином навчання (а.с.8-9).

Судовим наказом Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення ними повноліття (а.с.7).

Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Щодо зменшення аліментів, то позивач, звертаючись в суд з відповідним позовом з посиланням на ст. 192 СК України, вказував, що розмір відрахувань з його заробітної плати по аліментним зобов'язанням є більшим ніж визначений законом максимум.

В підтвердження заявлених вимог надано довідку про доходи, згідно якої він працює водієм у ФОП ОСОБА_7 та отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3 723,00 грн., його дохід за період з 1 грудня 2017 року по 31 травня 2018 року, без відрахувань податків, складав 21 941,86 грн. (а.с.12)

При вирішенні спору про зменшення розміру стягнутих аліментів, правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення (видачу наказу) про стягнення аліментів. Тобто для зменшення судом розміру аліментів платнику необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в зв'язку із зміною сімейного стану або стану здоров'я.

Положеннями цивільно-процесуального законодавства не передбачено оскарження судового наказу про стягнення аліментів. Підставою розгляду судом питання щодо зміни розміру аліментів має бути відповідний позов. Під час розгляду якого платник аліментів повинен надати докази зміни свого матеріального чи сімейного стану.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни такого стану, погіршення стану здоров'я, після видачі судового наказу про стягнення аліментів, які б стали правовою підставою для зменшення їх розміру.

Щодо доводів про отримання мінімальної заробітної плати, а також, що розмір відрахувань по аліментним зобов'язанням є більшим ніж 50 % від отриманого ним доходу, то враховується наступне. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цьому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, згідно вищевказаних положень закону, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені статтею 128 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів і не є обставиною, що зумовлює зменшення розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Визначений судовим наказом розмір аліментів відповідає вимогам СК України, його зменшення без об'єктивного підтвердження матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню дітей та суперечитиме їх інтересам.

Переконливих доказів про наявність підстав для зменшення цієї суми позивачем не надано.

Так, чинним законодавством визначено граничну межу аліментних зобов'язань, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50-ти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням, збереження її здоров'я та розвитку.

Зменшення на підставі статті 192 СК України визначеного законом мінімального розміру аліментів призведе в першу чергу до порушення інтересів дитини.

Матеріалами справи підтверджено, що син сторін ОСОБА_4, за епікризами та виписками з історії хвороби (а.с.43-47) перебуває на диспансерному нагляді у лікаря педіатра та лікаря гематолога. Діагноз дитини: гострий лімфобласний лейкоз, група високого ризику, первичнохронічний вірусний гепатит С активна фаза. З лютого 2013 року йому оформлена допомога як дитині-інваліду.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації від 9 липня 2018 року, родині ОСОБА_3, як малозабезпеченій, з 1 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року призначена допомога на дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у щомісячному розмірі 3 295,91 грн. (а.с.48).

Колегія суддів, зваживши на обставини справи та врахувавши інтереси дітей, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей.

Отримання позивачем незначних доходів, не обумовлено непереборними об'єктивними чинниками, в силу яких він не може отримувати дохід для належного утримання своїх дітей, їх гідного розвитку.

ОСОБА_1 є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань в обмежені праці не надано. А тому не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власних дітей у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення їх життєвих потреб.

Крім того, матеріальне становище суд повинен оцінювати не тільки виходячи з розміру заробітку (доходу) платника аліментів.

Різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів мають сприйматися критично, а до уваги належить брати рівень його життя, який слід оцінювати непрямими методами (зокрема, за його витратами та наявністю певного майна).

Принцип врахування лише трудових доходів платника аліментів, на що посилається позивач, не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. На даний час у платника аліментів основне джерело доходу не обов'язково пов'язане з працею і при визначенні розміру аліментів слід виходити з оцінки майнового стану платника аліментів, а не з врахування його трудових доходів.

Можливість другого з батьків утримувати дитину тлумачиться розширено і не обмежується лише наявністю в нього офіційного доходу, необхідно також враховувати фінансування витрат такого з батьків, наявність у нього рухомого і нерухомого майна.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач немає іншого доходу, а також доказів належності чи відсутності у нього на праві власності певного майна, що може бути використано на утримання дітей.

Враховуючи вищевикладене, визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Задовольняючи позов та зменшуючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 1/6 частини від всіх видів доходу позивача, судом не враховано, що вказаний розмір аліментних зобов'язань є меншим за визначений законом мінімум, що є порушенням прав дітей на їх належне матеріальне утримання.

Рішення суду в частині зменшення розміру аліментів на повнолітнього сина позивача - ОСОБА_6, який продовжує навчання не оскаржується.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів того, що повнолітній син позивача продовжує навчання судом не приймаються до уваги. Так як дана обставина не впливає і не стосується інтересів даної сторони.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, призводить до скасування судового рішення в частині задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей з ухваленням нового, в порядку ст. 376 ЦПК України, за яким в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеного розміру.

Тому, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі - 1 057,20 грн. Законом України «Про судовий» не передбачено звільнення позивача від сплати судового збору за подачу позову про зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_6, який продовжує навчання - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_2) судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 січня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: