Справа № 135/208/19
Провадження № 2/135/156/19
РІШЕННЯ

іменем України

17.05.2019 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

з участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були визначені рішенням Ладижинського міського суду від 01.02.2011 у цивільній справі №2-39/2011 в розмірі 700 грн. Просила змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між ними було розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.10.2010.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 з відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.

Дитина знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря за місцем проживання з діагнозами: бронхіальна астма, алергічний реніт, побутова алергія, хронічна герпетична інфекція.

Відповідач ОСОБА_2 працює на Ладижинській ТЕС, де щомісячно отримує заробітну плату. У зв`язку із цим змінився матеріальний стан відповідача по справі порівняно з 2011 роком, коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки у твердій грошовій сумі 700 грн щомісячно. Вважає, що визначений раніше розмір аліментів занадто малий для утримання дитини, тому враховуючи зміни що відбулися в законодавстві та в матеріальному стані відповідача існує необхідність в їх збільшенні шляхом визначення у відсотковому співвідношенні до доходу відповідача ОСОБА_2 Тому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

29.03.2019 відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень, згідно з яким позов ОСОБА_1 визнає частково. Погоджується на зміну способу стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки свого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що дійсно згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 з нього стягуються аліменти в розмірі 700 грн щомісячно на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 На той час ОСОБА_1 не працювала, оскільки доглядала за дитиною ОСОБА_3 до досягнення нею трьох років. Проте, на даний час ОСОБА_1 працює, тому може брати участь в утриманні дочки. Тобто, змінився її матеріальний стан в бік покращення. А його матеріальний стан навпаки погіршився, оскільки з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на його утриманні перебувають ще двоє утриманців: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_5 , яка не працює, оскільки доглядає за сином ОСОБА_4 до досягнення ним трьох років. Поряд з цим зазначив, що він ніс витрати на лікування та обстеження дочки ОСОБА_3 від його заробітку у розмірі 1/8 частини його доходу складає суму в розмірі 1000 грн. Тому вважає, що ця сума є більшою, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і є достатньою для належного виховання та розвитку дитини. Також вказав на те, що дитина разом із ним відпочивала на морі, разом вони відвідують різні розважальні заходи, навіть з виїздом за межі міста Ладижина.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, в розмірі 1/8 частки свого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, з підстав, які він виклав у відзиві на позовну заяву.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 липня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, що підтверджується копією рішення від 01.02.2011 по справі №2-39/11 (а.с.8).

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками №7319 від 05.10.2017 та №444 від 05.02.2019 про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади (а.с.4,9).

З довідки, виданої 05.02.2019 комунальним підприємством «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ладижинської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря за місцем проживання. Діагнози: бронхіальна астма, алергічний риніт, побутова алергія, хронічна герпетична інфекція (а.с.10).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 04.12.2012 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.24).

Від даного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).

З довідки, виданої бухгалтерією ВП «Ладижинська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго» вбачається, що ОСОБА_2 працює з 03.01.2017 слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування та отримує середній дохід на місяць за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року в розмірі 11177 грн 69 коп. (а.с.30).

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України).

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки положення статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на 2019 рік для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2019 рік», станом на час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 1013 грн 50 коп. (2027 грн * 50%), хоча відповідач сплачує за рішенням суду 700 грн. Оскільки позивач просить присудити до стягнення замість 700 грн 1/4 частину від усіх видів заробітку відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що згідно із законом не може бути меншою ніж 1013 грн 50 коп., тому суд дійшов до висновку, що предметом позовних вимог є як зміна способу стягнення аліментів так і збільшення розміру аліментів.

Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання, їхнє дозвілля і т.д.).

Розмір стягуваних з відповідача аліментів по 700 гривень на утримання сина є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання своєї дитини, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дитини.

Також враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 700 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 січня 2019 року складає 2027 грн; враховуючи матеріальний стан та здоров`я дитини, зокрема, те, що дитина перебуває на диспансерному обліку диспансерному обліку у сімейного лікаря за місцем проживання з діагнозом: бронхіальна астма, алергічний риніт, побутова алергія, хронічна герпетична інфекція; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів відповідача, те, що він має постійне місце роботи, водночас він є фізично здоровою людиною (доказів іншого суду не надано), має на утриманні інших утриманців: малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та непрацездатну дружину ОСОБА_5 , яка не працює, оскільки доглядає за сином ОСОБА_4 до досягнення ним трьох років, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню і визнає його у частці від усіх видів заробітку (доходу) в розмірі ј частки, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, який буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Доводи відповідача про те, що на його утримані є неповнолітня дитина та непрацездатна дружина, є безпідставними, оскільки ці обставини не звільняють відповідача від обов`язку піклуватися та утримувати свою дитину від іншого шлюбу.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 по справі №2-39/11 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у частці від доходу в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 17.05.2019.

Суддя