Справа № 2-442/10
УХВАЛА

16 липня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Ореховської К.Е.,

при секретарі Шкіндер І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого за рішенням суду у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Заявник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого за рішенням Рівненського міського суду від 01.10.2010 року у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

ФОП ОСОБА_1 . заявлені вимоги мотивує тим, що 01.10.2010 року Рівненським міським судом ухвалено рішення по справі № 2-442/2010, за яким із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Єдність» стягнуто 10 343 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 378 грн. 14 коп. 04 травня 2017 року між кредитною спілкою «Єдність» та ним як фізичною особою-підприємцем укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого права Первісного кредитора яким є КС «Єдність» переходять до Нового кредитора (до нього) в обсязі п.1.1 цього договору, а саме щодо дебіторської заборгованості по неповернутим кредитам (позикам), по сплаті відсотків за користування наданими коштами позичальникам, яка виникла на підставі укладених договорів позики з фізичними особами-боржниками. З посиланням на Закон України «Про виконавче провадження», ст. 512 ЦК України, просить замінити сторону виконавчого провадження з кредитної спілки «Єдність» на нього за виконачим листом Рівненського міського суду №2-442/2010.

ФОП ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду від заявника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_5 подав до суду відзив на заяву про заміну стягувача, просив суд в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про заміну стягувача відмовити, посилаючись на те, що ст.1054 ЦК України визначено чіткий перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних відносинах. Відступлення права вимоги на користь фізичної особи суперечить вимогам чинного законодавства. Окрім того, кредитна спілка «Єдність» не повідомляла відповідачів за рішенням суду про заміну кредитора.

Учасники справи ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник кредитної спілки "Єдність в судове засідання не з"явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Рішенням Рівненського міського суду від 01 жовтня 2010 року стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Єдність» 10 343 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 378 грн. 14 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2017 року між Кредитною спілкою «Єдність» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого права Первісного кредитора яким є КС «Єдність» переходять до Нового кредитора (ФОП ОСОБА_1 ) в обсязі п.1.1 цього договору, а саме щодо дебіторської заборгованості по неповернутим кредитам (позикам), по сплаті відсотків за користування наданими коштами позичальникам, яка виникла на підставі укладених договорів позики з фізичними особами-боржниками. 04 травня 2017 року підписано Акт приймання-передавання прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги.

Так, відповідно до п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

В правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11), відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16).

З вищенаведених норм права слідує, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

За таких обставин, підстав для задоволення вимог ФОП ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні не має.

На підставі викладеного, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 81, 260, 261, 442 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого за рішенням суду у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського міського суду К.Е.Ореховська