21.01.2019 ЄУН 337/5262/18
Провадження № 2/337/463/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року місто Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Котляр А.М.
за участю секретаря Журби Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
13.11.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 491,12 грн., а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.02.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав 15 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_1 встановлених договором зобовязань утворилась заборгованість, про стягнення якої просить позивач.
Ухвалою судді від 30.11.2018 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
В судове засідання представник позивача АТ КБ Приватбанк не зявився, надіслав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, в порядку спрощеного провадження та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України,в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.
22.02.2006 року на підставі анкети-заяви між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг та ОСОБА_1 отримано кредитну картку. Власноруч підписуючи вказану заяву, відповідач ОСОБА_1 погодився з умовами договору, отже зобовязався їх виконувати.
Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Проте, як зазначає позивач у позові, і що не спростовано відповідачем, через неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 22.10.2018 року за вказаним договором утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 41 491,12 грн., і складається з наступного:
11 557,70 грн. тіло кредиту;
-12 126,53 грн. нараховані відсотки за користування кредитом;
-15 354,93 грн. нарахована пеня;
-500,00 грн. штраф (фіксована частина);
-1 951,96 грн. штраф (процентна складова).
Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобовязань за договором б/н від 22.02.2006 року ОСОБА_1 порушив встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом, процентами та пенею в розмірі 39 039,16 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача штрафів у зазначеному позивачем розмірі 2 451,96 грн., то в цій частині позовні вимоги, на думку суду, не відповідають вимогам закону, отже не можуть бути задоволені судом у звязку з наступним.
Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Згідно положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, зокрема строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання вимог, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена також Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року.
Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, 1 762, 00 гривень судового збору в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549,551, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 039,16грн. (тридцять девять тисяч тридцять девять гривень 16 коп.), яка складається з: тіла кредиту у розмірі 11 557,70 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 12 126,53 грн. та пені у розмірі 15 354,93 грн.;
судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А.М. Котляр