Справа № 211/5317/16-ц
Провадження № 2/211/61/19
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригодивказавши, що 18.02.2015 року близько о 15-00 годині водій ОСОБА_3 (відповідач) керуючи автомобілем НОМЕР_1, напроти будинку № 25 по вул. Кириленка в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, під час руху заднім ходом не переконався в тому, що маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на її нерухомий припаркований автомобіль НОМЕР_2, чим завдав автомобілю механічні пошкодження.

26.03.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 26.03.2015 року була винесена постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП.

Отже, в результаті протиправних дій та недотримання вимог Правил дорожнього руху України відповідачем спричинено матеріальну шкоду, яка згідно з висновком експерта - товарознавця від 02.04.2015 року становить 11640,97 грн., що просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заперечення на позов, яким просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись, що позивачем був наданий рахунок фактуру № 0009 від 25.03.2015 року, згідно якого вартість ремонту автомобіля складає 11640,97 грн. Вважає що даний рахунок не може братись до уваги оскільки він проведений не експертом, а фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та містить суму можливих, а не фактичних затрат. Так 20.05.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу було розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПРИВАТБАНК», третя особа ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про зобовязання виплатити страхове відшкодування, де суд не взяв до уваги вказаний рахунок фактуру № 0009 від 25.03.2015 року, згідно якому вартість ремонту автомобіля складає 18260,00 грн. Суд прийняв рішення про стягнення з ПАТ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 5092,92 грн. Крім того експертна оцінка пошкодженого транспортного засобу проведена через 35 днів з моменту скоєння ДТП яке мало місце 18.02.2015 року. На момент ДТП було незначне пошкодження передньої лівої двері та переднього лівого крила, а саме незначні вмятини . За вказаний час автомобіль міг пересуватись та отримати ще більше пошкоджень. Щодо підтвердження наявності в нього полісу обовязкового страхування цивільної правової відповідальності на момент вчинення ДТП, зазначає, що інспектором СОМ ДТП було перевірено його документи на право керування транспортним засобом, про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс про обовязкове страхування. Факт здійснення ОСОБА_5 поїздок на пошкодженому транспортному засобі після ДТП можуть підтвердити свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у присутності яких ОСОБА_5 на час скоєння ДТП озвучив суму збитків понесених внаслідок ДТП на його погляд становить не більш як 4000 грн., та що саме він буде звертатись до своєї страхової компанії для стягнення грошових коштів по страховці, так як у нього повне страхування автомобіля, чим йому було вигідніше звернутись до свого страхувальника, а не скористатись його ОСОБА_3 страховою компанією, яка могла понести витрати для здійснення ремонту транспортного засобу внаслідок ДТП. Надалі до його страхової компанією ніхто не звертався.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 11640,97 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовній вимоги не визнав з підстав викладених у його письмовому запереченні.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У судовому засіданні встановлено, що 18.02.2015 року близько 15-00 години відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, навпроти будинку № 25 по вул. Кириленка в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, під час початку руху заднім ходом не переконався в тому, що маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на нерухомий припаркований автомобіль НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, постраждалі при ДТП відсутні

Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року по справі № 211/1380/15-п, якою встановлено вину ОСОБА_3 в скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Дана постанова набрала законної сили 07.04.2015 року (а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 18 лютого 2015 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3

У судовому засіданні також встановлено, що на час настання дорожньо-транспортної пригоди, власником автомобіля марки «BYD F-3 Plus» було ПАТ КБ «ПриватБанк» і позивач ним володіла на відповідній правовій основі договору лізингу № KR00A+83016844укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.01.2014 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаному автомобілю було завдано механічні пошкодження.

У справі мається висновок за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження № Д3/04/15 від 02 квітня 2015 року, виконаний судовим експертом ОСОБА_4 на замовлення ТЗО АК «Укравтоекспертиза» для визначення матеріальної шкоди, відповідно до якого сума матеріальної шкоди, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «BYD F3», реєстраційний номер НОМЕР_4, ідентифікаційний номер (VIN) LGXC16AF3D0227532, у цінах на дату 25.03.2015 року складає 11640,97 гривень (а.с. 77-105).

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «СК «Інгосстрах» 28.01.2014 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту - вказаного автомобіля «BYD F3», реєстраційний номер НОМЕР_4.

У звязку з настанням страхового випадку ПрАТ «СК «Інгосстрах» на підставі вказаного висновку складеного експертом ОСОБА_4 було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 5092,92 грн., на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», які банк зарахував в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу від 23.01.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1573 від 24.04.2015 року яким ПрАТ «СК «Інгосстрах» сплачено ПАТ КБ «ПриватБанк» суму страхового відшкодування у розмірі 5092,92 грн., та випискою банку з якої вбачається, що 27.04.2015 року було виплачене страхове відшкодування в сумі 5092,92 грн., яку зараховано на погашення заборгованості по кредитному договору № KR00A+83016844 від 23.01.2014 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.05.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання виплатити страхове відшкодування задоволені частково. З ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто на користь ОСОБА_1 5092,92 грн. Так при винесенні даного рішення суд не брав до уваги наданий позивачем рахунок - фактуру № 0009 від 25.03.2015 року згідно якому вартість ремонту автомобіля складатиме 18260,00 грн., та при стягненні суми 5092,92 грн., виходив з висновку судового експерта ОСОБА_4, № Д3/04/15 від 02 квітня 2015 року. Взагалі позивач ОСОБА_1 у своєму позові про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП посилається на вказаний висновок.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2016 року вказане рішення Довгинцівського районного суду від 20.05.2016 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання сплатити страхове відшкодування, відмовлено. Апеляційною інстанцією було встановлено, що умовами договору добровільного страхування укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «СК Інгосстрах» 28.01.2014 року, передбачено, що страховик зобовязується у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику або вигодо набувачеві. Страхувальником і вигодо набувачем є банк. На час виплати страхового відшкодування договір фінансового лізингу був чинним. Колегія суддів дійшла висновку що право на отримання страхового відшкодування наділений ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тож з урахуванням вказаного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з того, що відповідач ОСОБА_3, як винна особа, яка заподіяла шкоду, має відшкодувати на користь позивача різницю між розміром реально заподіяної майнової шкоди та фактично сплаченою компенсацією страховою компанією, яка становить 6548,05 грн. (11640,97 грн. 5092,92 грн.).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно довідки інспектора СОМ ДТП (а.с. 6) 18.02.2015 року о 15-00 год., внаслідок ДТП транспортний засіб «BYD F-3» номерний знак НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження: передні ліві дверцята та переднє ліве крило. Під час огляду експертом ОСОБА_4 пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «BYD F-3» номерний знак НОМЕР_4, були встановлені пошкодження, а саме: крило переднє ліве (деформовано у задній частині біля отвору з дверима); двері передні ліві (деформація каркасу), отже під час експертного дослідження, було досліджено ті самі пошкодження що були завдані при ДТП що мало місце 18.02.2015 року.

Вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження № Д3/04/15 від 02 квітня 2015 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_4 є документом, що містить відомості про обставини, що мають значення для справи, тобто належним письмовим доказом.

Будь-яких доказів на спростування вказаної вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, відповідач суду не надав.

Згідно пп. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи.

З моменту, коли сталося ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди.

Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди.

Приписами частини 1 статті 1187 ЦК України визначено поняття джерела підвищеної небезпеки.

У частини 2 статті 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві часткового знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження підстав своїх заперечень, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.23,1166,1167 ЦК України, ст.ст. 76, 77-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Німеччина, зареєстрованого за адресою: м. Кривий Ріг, Військове містечко-33, 21/2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_5, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, майнову шкоду, спричинену в результаті настання дорожньо-транспортної події, в розмірі 6548 (шість тисяч пятсот сорок вісім ) грн. 05 коп., та судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна ) грн. 20 коп., а всього 7099 (сім тисяч девяносто дев`ять ) грн. 25 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: ОСОБА_10

Повний текст рішення складено 15.02.2019 року.