Провадження №2/760/6291/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та процентів за користування ними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 279110,00 грн., з яких: 145510,00 грн. основна сума боргу, 132600,00 грн. 6% помісячно за (17 місяців) користування грошовими коштами, витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2018 року він передав грошові кошти у борг ОСОБА_2 у сумі 130000,00 грн., строком на один місяць до 25.02.2018 року, що підтверджується розпискою.

Грошові кошти передано у борг на умовах повернення із процентною ставкою 6% на місяць.

Зазначив, що станом на 25.06.2019 року суму боргу відповідачем не повернуто, відсотки за користування боргу не сплачено.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначив справу у судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, також просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Судом встановлено, що 24.01.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 13000,00 грн., які останній зобов`язався повернути у строк до 25.02.2018 року з виплатою процентів за користування позикою 6% від загальної суми щомісячно, що підтверджується розпискою.

Встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 130000,00 грн.

В свою чергу, у встановлений договором строк, відповідач не повернув позивачу позичені кошти, тим самим порушивши умови надання позики, на що слід зазначити наступне.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 24.01.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку наданого позивачем сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 24.01.2018 року по 25.06.2019 року складає 145510,00 грн.

Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він також може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи.

Крім того, згідно розрахунку наданого позивачем, 6% за кожний місяць користування позикою від суми вказаної у розписці становить 132600,00 грн.

Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а отже може бути взятим судом до уваги.

У зв`язку з тим, що відповідач не повернув у встановлений договором строк суму позики з нарахованими відсотками на неї позивачу, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 145510,00 грн., 6% помісячно за (17 місяців) користування грошовими коштами в сумі 132600,00 грн.

Отже, загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 279110,00 грн.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_2 порушив умови договору позики від 24.01.2018 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 279110,00 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 8000,00 грн., надано ордер адвоката серії КС №639354 від 26.06.2019 року, договір про надання правової допомоги від 25.06.2019 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 25.06.2019 року, розрахунок фактичних витрат з надання правової допомоги від 26.06.2019 року, квитанцію №1 від 26.06.2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг №1 за договором про надання правової допомоги від 25.06.2019 року.

Згідно рахунку фактичних витрат ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 25.06.2019 року надані наступні послуги: надання юридичної консультації (2 год.) на суму 2000,00 грн.; підготовка документів для подання до суду (2 год.) на суму 2000,00 грн.; складання позовної заяви (3 год.) на суму 3000,00 грн.; подача документів до суду (1 год.) на суму 1000,00 грн.

Відповідно до квитанції №1 від 26.09.2019 року позивачем сплачено адвокату 8000,00 грн. за надані послуги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2871,10 грн., який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 24.01.2019 року з урахуванням індексу інфляції та 6% за користування позикою в сумі 279110,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. та суму судового збору 2871,10 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя