Справа №359/9387/17
Провадження №2/359/192/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, пені та суми інфляції за час прострочення,

встановив:

I. Стислий виклад позицій сторін.

1. В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 5 травня 2013 року він позичив ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 200000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 10 жовтня 2016 року. На той час відповідачі перебували у шлюбі, а грошові кошти позичались для будівництва їх котеджу в с. Чубинське Бориспільського району. Ці обставини свідчать про те, що договір позики був укладений в інтересах сім'ї. Однак 2 грудня 2014 року відповідачі розірвали шлюб та в обумовлений строк не повернули позику. Тому у них виник борг по поверненню позики в розмірі 5168177 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 873558 гривень 17 копійок, борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 172461 гривні 35 копійок, борг по сплаті суми інфляції за час прострочення в розмірі 852749 гривень 17 копійок та пеня в розмірі 1533603 гривень 40 копійок. Загальний розмір боргу за договором позики становить 8600549 гривень 9 копійок. Відповідачі ухиляються від добровільного погашення цього боргу. Тому ОСОБА_4 просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 борг за договором позики в розмірі 8600549 гривень 9 копійок.

2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

3. ОСОБА_5 жодного разу не з'явився у судове засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується численною поштовою кореспонденцією, а також особистими підписами представників відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в довідках з інформацією про час та місце розгляду цивільної справи. Крім того, навіть на офіційному сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 29 березня 2019 року (а.с.161).

4. Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнають позов та категорично заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що в травні 2013 року ОСОБА_4 не перебував на території України та не міг позичити ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 200000 доларів США. Тому представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

5. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 27 грудня 2017 року (а.с.25-26) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 травня 2018 року (а.с.91-92) витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України інформацію про перетин ОСОБА_4 державного кордону України з зазначенням точних дат та пунктів перетину державного кордону України.

7. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 травня 2018 року (а.с.93-94) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

8. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 11 січня 2019 року (а.с.123), витребувано у ОСОБА_4 копії паспортів громадянина Російської Федерації з відмітками про перетин ним державного кордону України.

9. Інші процесуальні дії не вчинялись під час розгляду цивільної справи.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10. 5 травня 2013 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 200000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 10 жовтня 2016 року.

11. Ці обставини підтверджуються копією розписки, складеної ОСОБА_5 (а.с.10).

12. Спірні правовідносини регулюються параграфом 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

IV. Норми закону та усталена судова практика, якими керувався суд при вирішенні спору.

13. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

14. Згідно з ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

15. За правилом ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

16. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

V. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

а. щодо підстав виникнення зобов'язання по поверненню позики.

17. Зі змісту розписки (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_5 отримав позику для будівництва котеджу в с. Чубинське Бориспільського району. Крім того, з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 липня 2009 року (а.с.11) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 2 грудня 2014 року (а.с.12) вбачається, що станом на день укладення договору позики відповідачі перебували у шлюбу.

18. Однак в розписці відсутній підпис ОСОБА_6 Ця обставина свідчить про те, що їй навіть не було відомо про укладення договору позики. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що отриману позику ОСОБА_5 витратив на придбання будівельних матеріалів та оплату будівельних робіт.

19. Зокрема, в провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №359/3871/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю та поділ цього об'єкта нерухомого майна. В ході розгляду цієї цивільної справи ОСОБА_5 навіть не подав копію вказаної розписки на підтвердження того, що він витратив грошові кошти в розмірі 200000 доларів США на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні пред'явленого ним позову. Зі змісту пункту 30 мотивувальної частини цього судового рішення вбачається, що домоволодіння по АДРЕСА_1 Бориспільського району було зведено за особисті грошові кошти ОСОБА_6 та є об'єктом її особистої власності.

20. З огляду на це суд дійшов до глибокого переконання, що договір позики не був укладений в інтересах сім'ї відповідачів. Тому зобов'язання по поверненню позики виникло виключно у ОСОБА_5 Підстави для стягнення з ОСОБА_6 боргу за договором позики відсутні.

б. щодо підстав для стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_5

21. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 повернув позивачу позику та сплатив йому проценти за користування нею. Станом на день ухвалення рішення суду 1 долару США еквівалентні 27 гривень 25 копійок.

22. Ці обставини свідчать про те, що у ОСОБА_5 виник борг по поверненню позики в розмірі 5450000 гривень (200000 х 27,25) та борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 873558 гривень 17 копійок. Розмір боргу по сплаті процентів за користування позикою підтверджується письмовим розрахунком, приєднаним до позову (а.с.14-15). Загальний розмір боргу за договором позики становить 6323558 гривень 17 копійок (5450000 + 873558,17).

23. ОСОБА_5 ухиляється від добровільного погашення цього боргу.

24. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача належить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в розмірі 6323558 гривень 17 копійок.

в. щодо відсутності підстав для стягнення боргу за договором позики в більшому розмірі.

25. З письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с.14-15), також вбачається, що у ОСОБА_5 виник борг по сплаті суми інфляції за час прострочення в розмірі 852749 гривень 17 копійок, борг по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 172461 гривні 35 копійок та пеня в розмірі 1533603 гривень 40 копійок.

26. Водночас, як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2016 року, за змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

27. Встановлено, що позика була передана ОСОБА_5 в доларах США. В такому випадку індекс інфляції за прострочення виконання грошових зобов'язань не застосовується. Крім того, з ОСОБА_5 стягнуті проценти за користування позикою в значному розмірі. Додаткове стягнення з нього ще трьох процентів річних від простроченої суми призведе до надмірного та безпідставного збагачення ОСОБА_4 за рахунок ОСОБА_5

28. Як вбачається з ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В змісті розписки (а.с.10) відсутня умова про те, що виконання грошового зобов'язання забезпечується пенею. Крім того, в ст.ст.1046-1053 ЦК України також відсутнє правило про безумовне забезпечення неустойкою виконання зобов'язання по поверненню позики.

29. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ОСОБА_5 боргу по сплаті суми інфляції за час прострочення в розмірі 852749 гривень 17 копійок, боргу по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 172461 гривні 35 копійок а також пені в розмірі 1533603 гривень 40 копійок відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог ОСОБА_4 належить відмовити.

VI. Доводи представників відповідача, відхилені судом.

30. В матеріалах цивільної справи міститься лист начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України №0.184-25456/0/15-18 від 19 червня 2018 року (а.с.106-107), а також копії паспортів громадянина Російської Федерації, виданих на ім'я ОСОБА_4 (а.с.126-157). Однак в цих письмових доказах міститься інформація лише про перетин позивачем державного кордону України в період часу після серпня 2013 року, тоді як договір позики був укладений ще в травні 2013 року. Ця обставина свідчить про те, що вказані письмові докази не містять інформацію, що стосується предмета доказування, та є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України.

31. З огляду на це суд критично оцінює посилання представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на те, що в травні 2013 року ОСОБА_4 не перебував на території України та не міг позичити ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 200000 доларів США. Ці доводи так і залишились не доведеними.

VII. Розподіл судових витрат.

32. Встановлено, що ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 8000 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.6 зворот). Однак пред'явлений ним позов задоволений на 73,52% (6323558,17 : 8600549,09 х 100%).

33. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_5 на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 5881 гривні 60 копійок (8000 : 100% х 73,52%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, пені та суми інфляції за час прострочення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в розмірі 6323558 гривень 17 копійок.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 5881 гривні 60 копійок.

Повний текст рішення суду складений 10 квітня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець