Провадження № 2/641/160/2019 Справа № 641/3745/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань - Нагорної М.Р.,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Страхова компанія «Юнівес» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2019 року провадження в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» закрито, в зв'язку з відмовою позивача від позову в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес».

В обґрунтування заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 позивач посилався на те, що 20 червня 2017 року біля будинку 2/2 по пр-ту Льва Ландау в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «ВАЗ-21150», державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля «VoLkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-21150», державний номерний знак НОМЕР_1, був пошкоджений, а йому як власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду, яка згідно оцінки незалежного оцінювача складає 38049,62 грн.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3в зв'язку з закінченням строків, визначених ст. 38 КУпАП.

28 грудня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» виплатила йому, позивачу, суму страхового відшкодування в розмірі 16007 грн 45 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача 1000 грн франшизи, на яку було зменшено страхове відшкодування, а також відшкодувати завдану йому моральну шкоду, яку він оцінив в 3000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. При цьому посилалися на те, що ОСОБА_3 не є особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки судом провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, вина ОСОБА_3 судом встановлена не була. Крім цього, позивач жодним чином не обґрунтував завдання йому моральної шкоди та її розмір.

Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 20 червня 2017 року біля будинку 2/2 по пр-ту Льва Ландау в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «ВАЗ-21150», державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля «VoLkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно з полісом № АК/3459363. Ліміт відповідальності становить: за шкоду, заподіяну майну - 100 000тис. грн.; франшиза - 1000 грн.

Страхова компанія виплатила ОСОБА_2 суму страхового відшкодування, з якою позивач погодився, претензій до страхової компанії не має.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови суду вбачається, що вина або відсутність вини відповідача у вчиненні зазначених правопорушень судом встановлена не була, а отже зазначені обставини підлягають встановленню під час даного судового розгляду.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідано до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач жодних належних та допустимих доказів відсутності своєї вини у завданні шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 червня 2017 року не надав, а також не оспорив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП. При цьому, в мотивувальній частині постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року судом зазначено, що адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП скоєне ОСОБА_3 20 червня 2017 року (а.с. 10).

ОСОБА_3 не оскаржив постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач не оспорив фактичні обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення складеного відносно нього за ст. 124 КУпАП та погодився на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а не через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З врахуванням вищезазначеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1000 грн розміру франшизи.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

За змістом роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення, глибини страждань позивача, майнового стану відповідача та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування: майнової шкоди - 1000 (одна тисяча) грн розміру франшизи, моральної шкоди - 1000 (одна тисяча) грн, а також 352,40 грн понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, всього 2352,40 грн (дві тисячі триста п'ятдесят дві) .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач - ОСОБА_3, АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_4.

Повний текст рішення складений 18 січня 2018 року.

Текст судового рішення доступний для ознайомлення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://wwwreyestr.gov.ua.

Суддя: О. А. Фанда