Номер провадження: 22-ц/813/735/19
Номер справи місцевого суду: 503/940/18
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката Ніколіної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

22 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона проживає по-сусідству з відповідачем, займається підсобним господарством, розводить курей, час від часу випускаючи їх у спільний двір. Зазначила, що протягом серпня-грудня 2017 року відповідач розкидав по загальному дворі отруєне зерно, що стало причиною загибелі її курей у кількості 19 штук та одного півня. В зв'язку з цим просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5300 грн. Крім того, зазначила, що в результаті загибелі курей позивач та її чоловік зазнали моральної шкоди, що виразилась в сильному моральному потрясінні та переживанні. Тому просила також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12 липня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 400 грн., яка складається з вартості двох курей.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 53,21 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про часткове скасування рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 липня 2018 року та постановлення нового, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції з'явилась лише представник позивача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 - адвокат Ніколіна О.І., інші учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у тому числі і відповідач ОСОБА_5 - в порядку, передбаченому ч.9 ст. 130 ЦПК України, оскільки відмовився від отримання повістки Одеського апеляційного суду (а.с.51-55).

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 зверталась до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, стверджуючи, що ОСОБА_5 28.12.2017 року потруїв її домашню птицю в кількості 11 голів, спричинивши збиток на суму 1500 грн. У відповіді Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області на звернення ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_5 підтвердив, що він дійсно розкидав по загальному дворі потруєне зерно, обґрунтовуючи свої дії тим, що неодноразово звертався до ОСОБА_3 з вимогою зачинити курей, однак вона не реагувала на його звернення (а.с.5).

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 фактично визнав свою вину в отруєнні курей позивачки.

Відповідно до актів обстеження, складених депутатом Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області від 28.12.2017 року та 30.12.2017 року, на території домоволодіння ОСОБА_3 виявлено трупи курей в кількості 11 та 3 штук відповідно (а.с.6,7).

Із висновку дослідження по експертизі №121 від 29.12.2017 року вбачається, що на дослідження до Кодимської районної державної лабораторії ветеринарної медицини було доставлено 2 трупи належних ОСОБА_7 курей, які були отруєні солями важких металів (а.с.8). Аналогічний висновок за №74 було дано 04.08.2017 року при дослідженні 5 трупів курей, належних ОСОБА_7

Таким чином, матеріалами справи безспірно встановлено, що відповідачем було потравлено 28.12.2017 року 11 штук курей, та 30.12.2017 року - 3 штуки курей, що в загальній кількості складає 14 курей.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довела потраву лише 2-х курей, які були предметом експертного дослідження.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, так як для експертизи не було необхідності доставляти всі 14 тушок курей, а було достатньо лише 2 тушки. При цьому слід врахувати, що позивач проживає в іншому населеному пункті, ніж знаходження Кодимської районної державної лабораторії ветеринарної медицини, де проводилось дослідження тушок курей, куди було необхідно добиратись транспортом загального користування. Зазначені обставини також виключали можливість позивачки доставити для проведення експертизи всі 14 тушок курей.

Що стосується розміру завданої позивачці матеріальної шкоди, то колегія суддів погоджується з доводами позивачки, що середня ринкова вартість однієї курки становить 200 грн., що не спростовано ні відповідачем, ні матеріалами справи, та навпаки підтверджується наявними у справі доказами (а.с.12).

Таким чином, розмір завданої позивачці матеріальної шкоди склав 2800 грн. (14х200), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що ж стосується інших позовних вимог, у тому числі щодо відшкодування вартості півня та яєць, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивач не довела суду зазначених позовних вимог.

Також суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь 800 грн. транспортних витрат, викликаних необхідністю поїздки її чоловіка до лікарні через погіршення стану його здоров'я у зв'язку із зазначеними подіями, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених витрат позивачем не надано. Крім того, чоловік позивачки ОСОБА_3 не звертався до суду з позовом про відшкодування йому матеріальної чи моральної шкоди.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн. то слід зазначити, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається ст. 23 ЦК України, якою встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

У зв'язку з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів завдання їй моральної шкоди неправомірними діями відповідача.

Так, колегія суддів зазначає, що внаслідок отруєнням курей позивачки, вона понесла душевну травму, яка пов'язана з тим, що з вини відповідача були потравлені її кури, що можливо було одним і основних доходів для існування її сім'ї. Також були порушені нормальні життєві зв'язки, оскільки вона змушена звертатись до медичних установ для встановлення причин загибелі курей, та в подальшому звертатись до суду для захисту своїх порушених прав, що завдавало і продовжує їй завдавати життєві незручності.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн. (одну тисячу гривень).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити, з підстав і мотивів, викладених вище.

Що стосується розподілу між сторонами судових витрат, то колегія суддів зазначає, що позивачка як інвалід 2 групи звільнена від сплати судового збору.

Разом з тим, враховуючи, що за подання позовної зави вона повинна була сплатити 704,80 грн. за вимоги матеріального характеру і 704,80 грн. - а вимоги морального характеру, то вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь державного бюджету пропорційно до задоволених позовних вимог, як то передбачено ст. 141 ЦПК України.

Так, як було зазначено вище, позовні вимоги матеріального характеру підлягають задоволенню частково - у сумі 2800 грн., що складає 52,83 % від заявлених позовних вимог.

Сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, склала 1000 грн., що відповідає 10% від заявлених позовних вимог.

У зв'язку з цим, на користь державного бюджету з відповідача належить до стягнення 372,35 грн. 70,48 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції щодо стягнення матеріальної і моральної шкоди відповідно.

За розгляд справи в суді апеляційної інстанції на користь державного бюджету слід стягнути 150% від вказаних сум, тобто 558,52 та 105,72 грн., відповідно.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 липня 2018 року змінити в частині стягнення матеріальної шкоди та розподілення між сторонами судового збору, збільшивши суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 з 400 грн. до 2800 грн. (дві тисячі вісімсот гривень).

Скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12 липня 2018 року в частині відмови з задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, та прийняти в цій частині нову постанову про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. (одну тисячу гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 442,83 грн. (чотириста сорок дві гривні 83 копійки) за розгляд справи в суді першої інстанції, із яких 372,35 грн. - за вимоги матеріального характеру, та 70,48 грн.- за вимоги морального характеру

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 664,24 грн. (шістсот шістдесят чотири гривні 24 копійки) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, із яких 558,52 грн. - за вимоги матеріального характеру, та 105,72 грн.- за вимоги морального характеру, за наступними реквізитами:

Отримувач коштів - УК у м.Одесі/Малиновськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - НОМЕР_1

Код класифікації доходів бюджету - 22030101

Призначення платежу - *;101;

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09.04.2019 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра