Дата документу 12.02.2019 Справа № 333/6915/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6915/17 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/807/945/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 березня 2011 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 1675.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року по цивільній справі № 2/333/3565/15-ц вказаний договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним, сторони повернуто в первісний стан.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року рішення суду першої інстанції було змінено, виключено з змісту рішення суду вказівку про повернення сторін в первісний стан. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішення набрало законної сили та не було оскаржено.

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, їй стало відомо, що на час звернення до суду власником вищевказаної квартири є ОСОБА_5

Підставою виникнення права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 є договір купівлі-продажу, посвідчений 21 червня 2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, серія та номер 1173.

Вважала, що оскільки ОСОБА_3 було відомо, що договір купівлі-продажу між нею та ним визнано недійсним, був присутнім у судовому засіданні Апеляційного суду Запорізької області 14 червня 2016 року, відчужуючи вказане нерухоме майно на користь ОСОБА_5, знав про незаконність своїх дій та відсутності у нього права на продаж майна, тому вказане майно вибуло з її володіння поза її волі, внаслідок чого є підстави для витребування майна на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

На підставі зазначеного просила витребувати з володіння ОСОБА_5 на її користь квартиру АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року позов задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 320 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 18 грудня 2018 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на укладання договору купівлі-продажу його представником, яка не була обізнана про наявність судових спорів, ОСОБА_5 є добросовісним відповідачем, відсутність позовних вимог до кожного відповідача, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності вибуття спірної квартири із володіння власника ОСОБА_8 поза її волею та наявності підстав для витребування спірної квартири з володіння ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.03.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 1675.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 року по цивільній справі № 2/333/3565/15-ц договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений 31.03.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнаний недійсним, сторони повернуті в первісний стан (а.с. 6-7).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2016 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 року суду змінено, виключено з змісту рішення суду вказівку про повернення сторін в первісний стан. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 8-9).

За правилом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про витребування майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

З врахуванням норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що з огляду на вищезазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_4, є позивач ОСОБА_4

Згідно з відомостями, що містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 15 серпня 2017 року власником вищевказаної квартири є ОСОБА_5

Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, посвідчений 21.06.2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, серія та номер 1173. Право власності за ОСОБА_5 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 15121670 від 21.06.2016 року (а.с. 10-11).

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено факт незаконності набуття ОСОБА_5 права власності на спірну квартиру та вибуття спірної квартири із володіння власника ОСОБА_8 поза її волею, що є підставою для задоволення позову про витребування майна на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 був обізнаний про визнання договору купівлі-продажу від 31.03.2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ним, недійсним, був присутнім у судовому засіданні Апеляційного суду Запорізької області, що відбулося 14.06.2016 року, а тому при відчуженні спірної квартири на користь ОСОБА_5 не мав права на продаж цього майна, ОСОБА_9 не спростовані.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що договір купівлі-продажу від 21.06.2016 був укладений між ОСОБА_5 та його представником, який не був обізнаний про існування судових спорів з приводу спірної квартири, не мають правового значення.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: