Ухвала

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 554/7269/18-ц

провадження № 61-6551ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтававського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення заробітної плати.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 30 вересня 1997 року її прийнято на роботу до Полтавського кооперативного коледжу. Наказом від 28 травня 2002 року № 45-к її переведено на посаду бібліотекаря другої категорії. 01 листопада 2005 року їй встановлено кваліфікаційну категорію бібліотекаря першої категорії. Наказом від 02 липня 2011 року № 54-к її призначено на посаду завідуючої бібліотекою коледжу. Наказом від 17 травня 2018 року № 35-к її звільнено із навчального закладу «за угодою сторін».

Позивач зазначала, що відповідач протягом 2010-2018 років не виплатив їй значну суму заробітної плати.

Так, протягом 2010-2018 років не виплачено кошти на оздоровлення під час щорічної відпустки. Розмір боргу становить: 2010 рік - 1 014,00 грн; 2011 рік - 1 441,00 грн; 2012 рік - 1 700,00 грн; 2013 рік - 1 806,00 грн; 2014 рік - 1 806,00 грн; 2015 рік -2 145,00 грн; 2016 рік - 2 512,00 грн; 2017 рік - 3 392,00 грн; 2018 рік - 3 795,00 грн, а всього - 19 551,00 грн.

Крім того, протягом 2010-2018 років відповідач не виплачував їй кошти як матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі одного посадового окладу. Розмір боргу становить: 2010 рік - 1 014,00 грн; 2011 рік - 1 441,00 грн; 2012 рік - 1 700,00 грн; 2013 рік - 1 806,00 грн; 2014 рік -1 806,00 грн; 2015 рік - 2 145,00 грн; 2016 рік - 2 512,00 грн; 2017 рік - 3 392,00 грн; 2018 рік -3 795,00 грн, а всього - 19 551,00 грн.

Протягом 2010-2018 років їй не виплачували доплату у розмірі 15 відсотків від посадового окладу за роботу з фондом підручників. Розмір боргу становить: 2010 рік- 1 440,00 грн; 2011 рік - 1 728,00 грн; 2012 рік - 2 040,00 грн; 2013 рік -2 160,00 грн; 2014 рік - 2 160,00 грн; 2015 рік - 2 568,00 грн; 2016 рік - 3 012,00 грн; 2017 рік - 4 068,00 грн; 2018 рік - 3 376,00 грн, а всього - 23 652,00 грн.

Відповідач повинен нарахувати та виплатити їй індексацію невиплаченої заробітної плати. Розмір інфляції становив: 2010 рік - 109,1 відсотків; 2011 рік - 104,6 відсотків; 2012 рік - 99,8 відсотків; 2013 рік - 100,5 відсотків; 2014 рік - 124,9 відсотків; 2015 рік - 143,3 відсотків; 2016 рік - 112,4 відсотків; 2017 рік - 113,4 відсотків; 2018 рік - невідомо. Відповідач повинен виплатити 11 423,91 грн. Загальний борг заробітної плати становить 90 126,00 грн.

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року за заявою позивача закрито провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення індексації за період із квітня 2015 року по грудень 2016 року у сумі 2 778,21 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року у частині відмови у нарахуванні та виплаті доплати скасовано. Вимоги ОСОБА_1 про нарахування та виплату невиплаченої протягом 2010-2018 років доплату у розмірі 15 відсотків посадового окладу задоволено. Зобов'язано Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки нарахувати і виплатити ОСОБА_1 доплату у розмірі 15 відсотків посадового окладу, а саме 23 652,00 грн. В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2018 року залишено без змін.

27 березня 2019 року Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заробітної плати у розмірі 90 126,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму (192 100,00 грн) для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях ЦПК України, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення заробітної плати відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак