КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 373/1562/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/2138/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Литвиненко Олену Леонідівну, на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Керекези Я.І., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у липні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.02.2013 у розмірі 27 373, 63 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 44,67 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 16 367, 81 грн, заборгованості за пенею 9 181,45 грн, штрафу 500 грн, штрафу (процентна складова) - 1 279,70 грн, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08.11.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що банком надані належні та допустимі докази по справі, копія анкети-заяви, з якої вбачається персональні данні, адреса проживання, та інша інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відтак останній приєднався до запропонованої банком пропозиції. Тобто сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Банк виконав умови договору та у виписці по рахункам проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. Відповідач натомість не звернувся до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував робити зняття та погашення коштів, а отже прийняв нові тарифи та погодився з їх зміною. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи позивача про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісії, а отже визнав свої зобов'язання за угодою та розміри встановлених обов'язкових платежів. Крім цього зазначив, законодавством не передбачено обов'язку банку перед зверненням до суду направляти повідомлення боржнику про порушене зобов'язання, а неотримання позичальником письмової вимоги не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Оскільки оскаржується рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2018 року, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, воно підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 22.02.2013 відповідачем підписано анкету - заяву № б/н. Як вказав позивач у позовній заяві відповідачу було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у сумі 15 000 грн.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 Умов і Правил Банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан карткових рахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking (Приват24) надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Крім того вказав, що суду не надано даних про направлення банком відповідачу вимоги про виконання ним зобов'язання по поверненню кредиту, що свідчить про невиконання банком умов договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано два розрахунки заборгованості відповідно з 22.02.2013 по 31.08.2015 та з 01.09.2015 по 17.06.2018, який підписаний від імені представника банку без зазначення прізвища, імені та по батькові особи, яка склала такі розрахунки, анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.02.2013 підписану відповідачем; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг із Умов і правил надання банківських послуг від 06.03.2010; копію паспорта відповідача.

Будь-яких інших документів до суду першої інстанції надано не було.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про те, що ці докази не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів та не вказують умови, на яких укладено кредитний договір. Будь - яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) позивачем не надано.

Незважаючи на те, що анкета - заява підписана відповідачем, у ній відсутні дані про те, яка банківська картка була оформлена, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки, дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта тощо.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Як вказувалося вище будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки будь - яких доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь - яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надав анкету-заяву, витяг з Тарифів та Умов, а також розрахунок заборгованості та вважає, що зазначені докази є достатніми на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів і розміру заборгованості. Інших доводів апеляційна скарга не містить, будь - яких нових доказів із зазначенням поважності причини їх неподання до суду першої інстанції до апеляційної скарги не долучено.

До того ж у розрахунку заборгованості процентна ставка з 22.02.2013 вказана 30 %, з 01.09.2014 - 34,89 %, а з 01.04.2015 - 43,20 %. Підстави зміни такої ставки позивачем не вказані та доказами не підтверджені. Крім того, за розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредиту складає 44,67 грн, тоді як позивач вказує загальну суму заборгованості у шістсот дванадцять разів більшу від суми основного боргу (27 373,63 грн).

Оскільки, як вказувалося вище, надані позивачем докази не підтверджують отримання кредиту відповідачем доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів не приймає докази, долучені до апеляційної скарги, а саме виписку з рахунку, оскільки про будь - які поважні причини неподання таких доказів до суду першої інстанції позивач не вказує.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 24.01.2019

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. Ф. Мазурик

А. М. Стрижеус