Справа № 415/3180/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Савицької М.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Київський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів
02.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 6368,65 грн. пені за прострочення сплати аліментів.
Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 07.05.2018 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно ухвали Апеляційного суду Луганської області від 18.07.2018 року справа направлена для розгляду до Київського районного суду м. Харкова.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2018 року відкрито провадження по даний справі та призначено до судового розгляду.
Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 року за клопотанням відповідача вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено в якості третьої особи: Київський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Ухвалами від 14.11.2018 року, 19.11.2018 року, 30.01.2019 року проведення судових засідань визначено проводити в режимі відеоконференції за клопотанням позивача.

09.11.2018 року позивачкою ОСОБА_1 подано уточнений позов, в якому вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року у розмірі 101779,20 грн.

Свої вимоги позивач вмотивовує тим, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05.04.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.03. 2013 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує та допустив заборгованість в сумі 20873,15 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь пеню, яка станом на день подання уточненого позову 09.11.2018 року, з врахуванням позиції Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року, складає 101779,20 грн.

29.05.2018 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Вказує, що після рішення суду про стягнення аліментів вони домовились з позивачкою, що він буде перераховувати гроші їй добровільно і він перераховував гроші на картку ОСОБА_3 . Крім того, при проведенні розрахунку заборгованості не було враховано, що він працював і аліменти відраховувалися з його заробітної плати.

09.11.2018 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому заперечує обставини, викладені відповідачем у відзиві та просить її вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті позовних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в уточненій редакції та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами дослідження матеріалів справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 8 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що згідно рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 05.04.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.03. 2013 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 8).

Також, судом встановлено, що в провадженні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/415/789/13, виданого 05.04.2013 Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.03. 2013 року і до його повноліття.

Під час розгляду справи до суду надавались неодноразово дані Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про розрахунок заборгованості ОСОБА_2 .

Згідно останнього розрахунку заборгованості, виданого Київським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 02.09.2019 року (а.с. 215-216) ОСОБА_2 за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року включно має заборгованість по аліментам у розмірі 11667,19 грн., станом на день розрахунку 02.09.2019 року, з врахуванням проведених виплат -29704,42 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивачка стверджує, що відповідач не сплачує аліменти та існує заборгованість по сплаті аліментів і розрахувала заборгованість по пені за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року у розмірі 101779,20 грн. (а.с. 159).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує, що він добровільно сплачував позивачці аліменти, однак дані обставини не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні, а показання свідків з боку відповідача також не спростовують висновків суду з цього питання.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивачки про наявність заборгованості відповідача по аліментах, що підтверджується також розрахунком, проведеним державним виконавцем 02.09.2019 року.

При вирішенні питання щодо розрахунку пені по аліментах, суд виходить з наступного.

В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Сума пені за прострочення сплати аліментів обрахована за наступною формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.»

В постанові по справі № 333/6020/16-ц (Провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %»

Сума пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим документом 2/415/789/13 розрахована позивачкою за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року у розмірі 101779,20 грн.

З даною сумою суд погоджується частково та визначає суму пені у розмірі 101774,92 грн., враховуючи ті обставини, що позивачкою не враховані розміри заборгованості по аліментах, визначені у розрахунку від 02.09.2019 року за спірні періоди.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментах, та вважає за можливе позов задовольнити частково.

При вирішені суми пені за прострочення аліментів, суд виходить з того, що вимогами ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року у розмірі 100 відсотків заборгованості, що складає 11667,19 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та враховуючи те, судом було задоволено позов частково, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 117,04 грн., пропорційно від задоволеної частини.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) суму пені за прострочення аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 11667,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 117,04 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: