Справа № 165/527/18 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/802/209/19 Категорія: 28 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 07 квітня 2017 року ОСОБА_3, керуючи в м. Нововолинську по вул. Шахтарській мотоциклом марки KAWASAKI ER-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час виконання маневру повороту ліворуч, не надала переваги в русі транспортному засобу, що рухався прямо у зустрічному напрямку, та допустила зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали ушкодження. Під час зіткнення пасажиром мотоцикла була ОСОБА_4

08 квітня 2017 року за даним фактом було внесено відомості до ЄРДР за № 0000561 від 08 квітня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Позивач вказував, що висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму ДТП було встановлено, що швидкість руху автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням на момент початку гальмування була не меншою ніж 52.1-54.5 км/год. Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи було встановлено, що в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, він як водій автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом застосування негайного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху. Встановлено, що водій мотоцикла ОСОБА_3 порушила пункт 16.11 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Оскільки порушення ОСОБА_3 пункту 16.11 ПДР України стало причиною отримання нею самою тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, а пасажиру ОСОБА_4 було спричинено легкі тілесні ушкодження, слідчим Нестеруком О.М. було закрито кримінальне провадження за № 0000561 від 08 квітня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, а матеріали відносно ОСОБА_3 направлено інспекторам Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області для притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 22 вересня 2017 року було закрито провадження у справі відносно ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В цій постанові суд вказав, що оскільки в протоколі не вказано, що транспортні засоби отримали ушкодження, а вказано лише те, що сама ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, то відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП. Внаслідок того, що інспекторами Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області було неправильно оформлено протокол про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, а суд не повно дослідив матеріали справи, не звернувши уваги на те, що в самих матеріалах містяться дані про пошкодження обох транспортних засобів, вважає, що у зв'язку із скоєнням вказаної ДТП йому заподіяна майнова шкода, яка складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 24 074,62 грн та яку відповідачка відмовляється добровільно відшкодувати.

Вважає, що закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення та провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_3 не свідчить про відсутність вини останньої для цивільно-правової відповідальності, виходячи із висновків інженерно-транспортної експертизи та висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму ДТП. Вина ОСОБА_3 підтверджується схемою до протоколу огляду місцевості від 07 квітня 2017 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 037146 від 06 червня 2017 року.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»).

З врахуванням наведеного та змінених позовних вимог, позивач просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «СК «Провідна» страхове відшкодування в розмірі 23 074,62 грн (за виключенням франшизи), витрати за проведення дослідження в розмірі 2 000 грн, а також судові витрати в розмірі 704,80 грн та 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 23 074,62 грн завданої в результаті ДТП майнової шкоди та 6 704,80 грн судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Провідна» просило скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки місцевого суду про наявність підстав для стягнення на користь позивача страхового відшкодування є помилковими, оскільки ДТП трапилася за участю двох транспортних засобів, тобто внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а порядок відшкодування такої шкоди регулюється положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Страхове відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності сплачується потерпілій особі в разі настання цивільної відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, а оскільки постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 22 вересня 2017 року, залишеною в силі постановою Апеляційного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, що є преюдиціальним фактом, тому цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не настала, як і не настав страховий випадок, а тому і підстави для стягнення на користь позивача страхового відшкодування, відсутні.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи, ціна позову в якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що внаслідок ДТП, яка трапилася 07 квітня 2017 року, автомобіль марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким по довіреності керував ОСОБА_1, отримав механічні пошкодження, внаслідок чого позивачу було завдано майнову шкоду, яка знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку із винними діями ОСОБА_3, яка порушила ПДР України, а оскільки остання застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Провідна», тому у зв'язку із настанням страхового випадку із страховика на користь позивача підлягає до стягнення страхове відшкодування в розмірі 23 074,62 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2017 року ОСОБА_3, керуючи мотоциклом KAWASAKI ER-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Нововолинську по вул. Шахтарській під час виконання маневру повороту ліворуч, не надала переваги у русі транспортному засобу, що рухався прямо у зустрічному напрямку та допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 В результаті ДТП ОСОБА_3 та пасажир мотоцикла ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, а автомобіль марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, механічні пошкодження.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_6 (а.с.8). Згідно довіреності від 01 березня 2016 року, зареєстрованої в реєстрі № 181, право експлуатації, відчуження, передачі в оренду, зняття з обліку та постановки на облік автомобіля марки ВАЗ 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, має позивач по справі ОСОБА_1 (а.с.10).

08 квітня 2017 року відомості за фактом ДТП внесено до ЄРДР за № 0000561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 286 КК України.

Із постанови слідчого СВ Нововолинського ВП Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області Нестерука О.М. від 25 травня 2017 року про закриття кримінального провадження вбачається, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 59 від 12 травня 2017 року виявлені на тілі ОСОБА_3 тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня важкості по ознаці тривалості розладу здоров'я. Згідно висновку судово-медичного експерта № 64 від 14 квітня 2017 року виявлені на тілі пасажира мотоцикла ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_1 тілесних ушкоджень спричинено не було, до медичної установи не звертався (а.с.13). Вищевказаною постановою кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, а матеріали відносно ОСОБА_3 направлено інспекторам Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області для притягнення до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 037146 інспектором СРПП Нововолинського ВП ст. лейтенантом поліції Яшнюком А.І. вказано, що 07 квітня 2017 року о 14 год. 00 хв. в м. Нововолинську по вул. Шахтарській Дзік С.В. керуючи мотоциклом KAWASAKI ER-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, не надала переваги у русі транспортному засобу, що рухався прямо у зустрічному напрямку, під час виконання маневру повороту ліворуч, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, чим скоїла ДТП під час якої отримала тілесні ушкодження (а.с.18).

Згідно постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 22 вересня 2017 року по справі № 165/1567/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП провадження у справі закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.19).

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року постанова Нововолинського міського суду Волинської області від 22 вересня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності залишена без змін (а.с.20).

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України (частина шоста статті 82 чинного ЦПК України) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

З висновку інженерно-транспортної експертизи № 216 від 18 травня 2017 року вбачається, що у заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, швидкість руху автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 на момент початку гальмування була не меншою ніж 52.1-54.5 км/год. (а.с.65-68).

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 217 від 19 травня 2017 року в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР України, тобто повинен був з моменту виявлення руху мотоцикла до смуги руху його автомобіля негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу; в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій мотоцикла KAWASAKI ER-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності до вимог пункту 16.11 і дорожнього знаку 2.1 ПДР України, тобто перед виїздом на головну дорогу повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та дати дорогу автомобілю ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі; в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом застосування негайного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху заданого слідством (а.с.57-65).

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України визначення «дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Згідно пункту 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Відповідно до пункту 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху «Дорожні знаки», згідно з вимог дорожніх знаків: 2 - «Знаки пріоритету» дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Отже, ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності до вимог пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» ПДР України, згідно яких при наближенні до перехрестя доріг зменшити швидкість, щоб об'єктивно оцінити дорожню обстановку та виконати вимоги пункту 16.11 і дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» ПДР України, при цьому дати дорогу транспортному засобу ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі.

Наведене свідчить, що дії водія мотоцикла НОМЕР_4, ОСОБА_3 не відповідали вимогам пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1. «дати дорогу» ПДР України, оскільки вона мала об'єктивну можливість оцінити дорожню обстановку та зупинити мотоцикл не виїжджаючи на головну дорогу, а тому з врахуванням цих обставин та у сукупності із іншими наявними у справі доказами, які вказують на безпосередній причинний зв'язок між діями ОСОБА_3, які полягають у недотриманні нею ПДР України, які стали причиною ДТП, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що водій мотоцикла ОСОБА_3 винна у виникненні згаданої ДТП.

Із протоколу огляду предмету від 12 квітня 2017 року вбачається, що під час огляду автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, виявлено наступні пошкодження: деформований передній бампер автомобіля у лівій частині, розбита передня ліва фара, деформоване переднє ліве крило, деформована решітка радіатора, деформований передній номерний знак, деформований передній капот у лівій частині, розбите лобове скло, яке вгнуте до середини салону, наявна незначна вм'ятина на даху автомобіля у передній лівій частині. В ході огляду мотоцикла марки KAWASAKI ER-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, виявлено наступні пошкодження: зігнута права ручка керма, на якій присутні подряпини; наявні подряпини на вихлопній трубі із правої сторони; наявні подряпини із лівої сторони на двигуні та рамі мотоцикла (а.с.16).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 788 від 08 червня 2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 24 074,62 грн, а вартість матеріального збитку складає 18 172,03 грн. (а.с.22-27). Разом з тим, із таблиць до висновку експертного дослідження № 1-4 вбачаються відповідні пошкодження автомобіля ВАЗ 21093, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.34 зворот, а.с.35-37). За проведення дослідження ОСОБА_1 було сплачено 2 000 грн (а.с.38).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3156172 цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб KAWASAKI ER-5 застраховано в ПрАТ «СК «Провідна». Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, згідно полісу обов'язкового страхування складає 100 000 грн (а.с.11).

03 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування (а.с.73).

Із відповіді ПрАТ «СК «Провідна» № 17-10/1364 від 02 лютого 2018 року вбачається, що відповідач відмовив позивачу у виплаті матеріальної шкоди у зв'язку з тим, що подія ДТП, яка відбулась із забезпеченим транспортним засобом, не є страховою, а тому у ПрАТ «СК «Провідна» немає правових підстав для виплати страхового відшкодування (а.с.77).

У відповідності до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п'ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 даного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно із пунктами 9.1., 9.2. статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, згідно згаданого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3156172 складає 100 000 грн.

Відповідно до статті 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Розмір франшизи згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності становить 1 000 грн.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 29 даного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_1 була завдана майнова шкода, що знаходиться у причинному зв'язку із винними діями ОСОБА_3, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «Провідна», тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення страхове відшкодування в розмірі 24 074,62 грн за мінусом франшизи 1 000 грн., що становить 23 074,62 грн, понесені витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000 грн, а також документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн та 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами і не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 14 лютого 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: