Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 454/2987/15-ц

провадження № 61-35513 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича»,

представник позивача - Бурка Валерій Володимирович,

відповідач - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року у складі судді Адамович М. Я. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2015 року Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» (далі - ФГ «Бурки В. В.») звернулося до суду з позовом до Червоноградського міського суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

На обгрунтування заявлених вимог зазначало, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня 2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «Бурки В. В.» до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на те, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня 2014 року порушені конституційні права ФГ «Бурки В. В.», що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації,

позивач просив стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня

2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» задоволено частково, скасовано ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «Бурки В. В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди з передачею питання про відкриття провадження у справі у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 02 вересня

2016 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від

16 листопада 2016 року у задоволенні позову ФГ «Бурки В. В.» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії судді Червоноградського міського суду Львівської області при постановленні ухвали від 19 грудня

2014 року про відмову у відкритті провадження у справі у встановленому законом порядку незаконними не визнані. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Позивач скористався правом на оскарження ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня 2014 року, яку скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

29 липня 2015 року. Підстави для застосування до правовідносин положень статті 1176 ЦК України виникають у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність суду, зокрема такі, що не пов'язані зі здійсненням правосуддя та судочинства, яке має на меті прийняття акта органом судової влади.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2018 року апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» залишено без задоволення, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що положення ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не визначають такої правової підстави для відшкодування юридичній особі моральної шкоди, як заподіяння шкоди внаслідок постановлення суддею (судом) судового рішення у цивільній справі, незаконність якого підтверджена судом вищестоящої інстанції при перегляді справи в апеляційному та касаційному порядку. Скасування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня 2014 року не свідчить про незаконність дій судді чи порушення ним присяги. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження приниження його честі, гідності чи ділової репутації позивач не надав.

Узагальнені доводи касаційної скарги та позицій інших учасників справи

У червні 2018 року ФГ «Бурки В. В.» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким позов ФГ «Бурки В. В.» задовольнити, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що незважаючи на наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року, якою встановлено вину та незаконність дій Червоноградського міського суду Львівської області, суди першої та апеляційної інстанції порушили вимоги статей 8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України, статей 16, 23, 1166, 1167,1176 ЦК України, та не звернули увагу, що положеннями статті 56 Конституції України, яка є нормою прямої дії, фермерському господарству гарантоване право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Оскаржувані судові рішення не містять обгрунтування відхилення доказів доданих до позовної заяви на підтвердження її вимог.

Станом на момент розгляду справи Верховним Судом відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у грудні 2014 року ФГ «Бурки В. В.» звернулося до Червоноградського районного суду Львівської області з позовом до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня

2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року скасовано ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 грудня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого

2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «Бурки В. В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 ЦПК України 2004 року, якій кореспондує стаття 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі -

ГПК України), у редакції на дату розгляду справи судом першої інстанції, передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України встановлює право юридичної особи на звернення до господарського суду.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за наступних умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Спори, що виникають між юридичними особами та державою Україна в особі Державної казначейської служби України при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб'єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб'єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб'єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК України та ГПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18).

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ФГ «Бурки В. В.», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не надав оцінки тому, що фермерське господарство «Бурка В. В.» заявило вимогу до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями суб'єкта владних повноважень, яка за своїм суб'єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ФГ «Бурки В. В.», оскільки зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися у порядку господарського судочинства, у зв'язку з чим провадження у справі необхідно закрити.

За змістом частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з закриттям провадження у справі, з повідомленням заявника про те, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» задовольнити частково.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від

16 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрити.

Повідомити Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича», що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик