ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3472/14-ц
Провадження № 22-ц/4820/337/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю представника стягувача Москалюк С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року,

встановив:

У листопаді 2018 року головний державний виконавець Старокостянтинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовнянко Д.Л. (далі - державний виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець зазначив, що Старокостянтинівський районний відділ державної виконавчої служби здійснює виконавче провадження №47648205 з примусового виконання виконавчого листа Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області №2/683/82/2015 від 29 квітня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») 993 777 грн 36 коп. боргу. ОСОБА_5 ухиляється від виконання цього судового рішення, зокрема він не сплачує присуджені кошти, не з'являється на виклики державного виконавця, приховує своє майно та доходи.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року подання державного виконавця задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього вказаним судовим рішенням, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про залишення подання державного виконавця без задоволення посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 зазначив, що факт його ухилення від виконання судового рішення не доведено, а суд не дав належної оцінки дослідженим доказам і помилково виходив з того, що мають місце підстави для обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Старокостянтинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вказуючи на її законність та обґрунтованість.

АТ КБ «Приватбанк» не скористалося своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що факт ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення суду є доведеним.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

Встановлено, що заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на корить АТ КБ «Приватбанк» 54 658 доларів 65 центів США заборгованості за кредитним договором, що згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 867 432 грн 77 коп., і 126 344 грн 59 коп. неустойки.

На підставі виконавчого листа №2/683/82/2015 від 29 квітня 2015 року, виданого судом першої інстанції за цим рішенням, державний виконавець постановою від 27 травня 2015 року відкрив виконавче провадження №47648205.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_5 не сплачує добровільно кошти за рішенням суду, не з'являється на виклики державного виконавця, не подав державному виконавцю декларацію про свої доходи та майно.

В порядку здійснення заходів примусового виконання рішення державним виконавцем звернено стягнення на чотири транспортних засоби боржника, від реалізації яких виручено 114 056 грн 87 коп. У 2017 році ці кошти перераховано стягувачу.

ОСОБА_5 не працює та не має офіційного доходу, разом із тим він систематично виїжджає за межі України у приватних справах.

На теперішній час рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів залишається невиконаним.

Докази у справі достовірно та об'єктивно вказують на те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням.

Давши належну оцінку цим доказам, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що подання державного виконавця є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_5 на недоведеність факту його ухилення від виконання судового рішення та відсутність підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України не відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Бондарчук Л.А.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 81