КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Москаленко К.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/387/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», поданою його представником Руденко Андрієм Олександровичем на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до суду із вказаною позовною заявою, яку обґрунтовувало тим, що постановою господарського суду Київської області від 11 квітня 2011 року у справі про банкрутство ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Київської області від 06 лютого 2012 року про банкрутство ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» ліквідовано юридичну особу. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» записом №2000108 від 18 жовтня 2012 року здійснено реєстрацію припинення юридичної особи.

05 вересня 2014 року між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» та ОСОБА_3 було укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами яких ТОВ «Мьолі-інвест-Україна» уступило ОСОБА_3 право вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 26 липня 2007 року, укладеного між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» та ЗАТ «Комапією з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» та за договорами бронювання об'єкта нерухомості , що укладені 03 серпня 2007 року між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» .

Позивач вважає зазначений правочин недійсним, з огляду на те, що зобов'язання за договорами купівлі-продажу цінних паперів та за договорами бронювання припинилися у зв'язку з ліквідацією боржників, як наслідок Договір цесії суперечить ст. 609 ЦК України, оскільки відступити в даному випадку можливо лише право вимоги, яке існує на момент укладення спірного договору. Позивач вважає, що за договором цесії було передано неіснуюче право вимоги і, як наслідок, такий Договір не породжує ніяких правових наслідків.

Враховуючи викладене, просило визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 05 вересня 2014 року, що укладений між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» та ОСОБА_3 з моменту його укладення.

Рішенням Печерського районного суду Київської області від 14 березня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Аверс-Сіті» було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Руденко А.О., що діє в інтересах ТОВ «Аверс-Сіті» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Печерського районного суду Київської області від 14 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 05 вересня 2014 року, що укладений між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» та ОСОБА_3 з моменту його укладення.

На обґрунтування своїх вимог, апелянтом було зазначено, що станом на 05 вересня 2014 року у ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» не існувало права вимоги до ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції», у зв'язку з чим було передано неіснуюче право вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 26 липня 2007 року, укладених між останніми.

Також зазначено, що станом на 05 вересня 2014 року у ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» не існувало право вимоги до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» за договорами бронювання об'єкта нерухомості від 03 серпня 2007 року, укладеними між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», у зв'язку з чим було передано неіснуюче право вимоги за договорами бронювання, укладених між останніми. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що ТОВ «Аверс-Сіті» є правонаступником ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції» та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» у зобов'язаннях, що виникли внаслідок укладення договорів купівлі-продажу цінних паперів та договорів бронювання.

23 липня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_3, відповідно до якого вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим і таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Просив рішення Печерського районного суду Київської області від 14 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При апеляційному розгляді справи представник позивача Руденко А.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсягу. Свої доводи апелянт обґрунтовував тим, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку обставинам справи, не врахував, що на момент укладення спірного правочину - 05 вересня 2014 року у ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» не існувало право вимоги до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» за договорами бронювання об'єкта нерухомості, так як не існувало право вимоги і до ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції», у зв'язку з чим було передано неіснуюче право вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів. Однак ОСОБА_3 скористався зазначеним правочином для реєстрації за собою права власності на квартири №144 та 148 в будинку АДРЕСА_1, чим порушив права ТОВ «Аверс сіті» на вказані об'єкти нерухомого майна. Суд також не дав правильної оцінки наданому позивачем доказу - рішенню виконкому Коцюбинської селищної ради Київської області №270 від 22 вересня 2011 року згідно до якого доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтва про право власності саме ТОВ «Аверс сіті» на квартири у вказаному вище будинку, у тому числі і квартиру №144 та №148.

Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, що під час процедури ліквідації ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції» та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», яка проводилася на підставі рішень господарських судів ТОВ «Мьолі-інвест-Україна», як кредитор зазначених підприємств, не пред'являло ніяких вимог до вище вказаних підприємств та не приймало участі в процедурі розподілу активів зазначених підприємств, таким чином вимоги ТОВ «Мьолі-інвест-Україна» до вказаних підприємств є припиненими з моменту ліквідації даних підприємств.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на її розгляд не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - Руденка А.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вимоги заявлені у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 05 вересня 2014 року між ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна», як Цедентом та ОСОБА_3, як Цесіонарієм, було укладено Договір про відступлення права вимоги, у відповідності до п. 1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а також чинним законодавством України, Цедент відступає, а Цесіонарій приймає право вимоги відповідно по:

- Договору №А25-К3;351-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №А29-К3;352-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №A33-К3;353-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №A41-К3;355-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №A45-К3;357-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №С129-К3;295-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»,

- Договору №С140-К3;339-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №С144-К3;289-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №C145-K3;293-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №С148-К3;291-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції»;

- Договору №С152-К3;337-Б/229 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 26 липня 2007 року між Цедентом та ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діяло в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції».

Також, відповідно до п. 1 Договору цесії, ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна» відступило, а ОСОБА_3 прийняв право вимоги до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» за договорами бронювання об'єктів нерухомості. Зокрема за:

- Договором A25-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №А29-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №АЗЗ-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №А41-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №А45-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №С129-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03.08.2008 між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №С140-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №С144-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №С145-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №С148-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»;

- Договором №С152-Б3 бронювання об'єкта нерухомості, укладеного 03 серпня 2007 року між Цедентом та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції».

ТОВ «Аверс-Сіті» є власником 785 інвестиційних сертифікатів, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах №300780-UA40003203 у зберігача ЗАТ «Альфа-банк» від 16.07.2009.

16.07.2009 відбулось спільне засідання Наглядової (спостережної) ради акціонерів ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» та Наглядової ради інвесторів пайового інвестиційного фонду «Житло та інвестиції» недиверсифікованого виду закритого типу ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції».

На зазначеному засіданні було прийнято рішення про ліквідацію пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції» недиверсифікованого виду закритого типу. Також, на зазначеному засіданні вирішено створити комісію з припинення діяльності Фонду, затвердити положення про комісію та підготувати довідки про вартість чистих активів Фонду станом на 16.07.2009.

Позивач, як власник сімсот вісімдесят п`яти штук інвестиційних сертифікатів Фонду, надав згоду на ліквідацію та проведення всіх дій, пов`язаних з достроковою ліквідацією Фонду (лист № 16/01 від 16.07.2009).

20 липня 2009 року позивач листом №20/07-1 звернувся до відповідача з вимогою укласти нотаріально-посвідчений договір, на підставі якого позивач матиме можливість зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, що отримано позивачем за Актом розрахунку з учасником пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції» недиверсифікованого виду закритого типу Закритого акціонерного товариства «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», а саме: об'єкт незавершеного будівництва загальною площею 2139,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2; об'єкт незавершеного будівництва загальною площею 808,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 4,4791 га., кадастровий номер -НОМЕР_1 (цільове призначення для розміщення житлового та соціального комплексу).

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 17.08.2009 у справі №19/205-09, яким визнано за ТОВ «Аверс-Сіті» право власності на частину активів Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції» недиверсифікованого виду закритого типу ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що отримані за Актом розрахунку з учасником пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції» недиверсифікованого виду закритого типу Закритого акціонерного товариства «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» від 17.07.2009.

З викладеного вбачається, що ТОВ «Аверс-Сіті» внаслідок ліквідації ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції» отримало всі права на нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи ТОВ «Аверс сіті» у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що твердження позивача про припинення зобов'язань Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції» недиверсифікованого виду закритого типу ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» за Договорами купівлі-продажу цінних паперів та зобов'язань ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» за Договорами бронювання припинилися спростовується матеріалами справи, а також обставинами, встановленими рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.05.2014 у справі №367/8063/13-ц .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 26 липня 2007 року між ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», як продавцем, та ТОВ «Мьолі-інвест-Україна», як покупцем, були укладені договори №С144-К3;289-Б/229 та №С-148-К3;291-Б/229, за умовами якого продавець продав, а покупець придбав пакет цінних паперів за кожним із договорів по 11050 облігацій, вартістю кожної 20 грн. 20 коп., за ціною кожного із придбаних пакетів 279012 грн. 50 коп. Емітент: ТОВ «Регіональні будівні інвестиції». ( а.с.105-111, 117-123 т.1)

03 серпня 2007 року між ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», як виконавцем, та ТОВ «Мьолі-інвест-Україна», як замовником, було укладено договір бронювання об'єкта нерухомого майна №С144-К3 та договір бронювання об'єкта нерухомого майна №С148-К3 за умовами якого замовник обрав та замовив виконавця, а останній закріпив за першим об'єкти нерухомого майна :

- за договором №144-К3 житлове або нежитлове приміщення будівельний №144, секція 2 у 454 квартирному, 22-поверховому житловому комплексі по АДРЕСА_1; кількість кімнат: 3 загальна площа 110,50 кв.м. ; (а.с. 100-104 т.1).

- договором №148-К3 житлове або нежитлове приміщення будівельний №148, секція 2 у 454 квартирному, 22-поверховому житловому комплексі по АДРЕСА_1; кількість кімнат: 3 загальна площа 110,50 кв.м.. (а.с.112-116 т.1)

Тобто, за вказаними вище правочинами ТОВ «Мьолі-інвест-Україна» набуло право вимоги до ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» за договорами придбання цінних паперів, а до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» за договорами бронювання об'єктів нерухомості.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2010 року у Єдиному державному реєстрі підприємств вчинено запис про припинення юридичної особи - ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» (а.с. 18-22 т.1), а 18 жовтня 2012 року вчинено запис про припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні будівні інвестиції» ( а.с. 23-26).

Постановою Господарського суду Київської області від 11 квітня 2011 року у справі № Б13/116-10 відкритою за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" а також за участю кредиторів : від ТОВ „Аверс Сіті", ВАТ КБ „Надра", ОСОБА_4, ОСОБА_5 які також заявили свої вимоги ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06 лютого 2012 року у справі № Б13/116-10 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» та ліквідовано зазначену юридичну особу.

При розгляді господарським судом вказаної справи ТОВ «Мьолі-інвест-Україна», у якої були наявні вимоги за договорами бронювання об'єкта нерухомості, не заявляла даних вимог в процедурі банкрутства та не була кредитором по вказаним вимогам до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», а тому вказані її вимоги припинилися у зв'язку з припиненням вказаної юридичної особи.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки на момент укладення спірного договору відступлення права вимоги - станом на 05 вересня 2014 року ТОВ «Мьолі-інвест-Україна» фактично уже не існувало наявних вимог до ТОВ «Регіональні будівні ініціативи» то і уступка вказаних вимог відповідачу ОСОБА_3 є такою що суперечить нормам ст. 514 ЦК України, тому відповідно до вимог ст. 203 ч.1, 215 ч.1 ЦК України вказаний договір повинен бути визнаний недійсним..

Згідно до ст. 203 ч.1 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ч.3 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач у справі ТОВ «Аверс сіті», як замовник будівництва , ввів в експлуатацію 14 вересня 2011 року житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується сертифікатом серії КС №6. (а.с.56 т.1)

Рішенням виконкому Коцюбинської селищної ради Київської області №270 від 22 вересня 2011 року доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтва про право власності ТОВ «Аверс сіті» на квартири у вказаному вище будинку , у тому числі і квартиру №144 та №148. (а.с.45,48 т.1)

Однак, відповідач ОСОБА_3, використовуючи оспорюваний правочин - договір уступки права вимоги від 05 вересня 2014 року та договори купівлі-продажу цінних паперів від 26 липня 2007 року, бронювання об'єкту нерухомості від 03 серпня 2007 року, здійснив реєстрацію вказаних квартир за собою порушивши, таким чином, право позивача, як замовника вказаного будівництва на набуття у власність вказаних квартир.

Зазначеним вище обставинам суд першої інстанції оцінки не надав, а послався на рішення апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року у справі №367/8063/13-ц як на преюдиційний факт, однак зазначене рішення апеляційної інстанції скасовано ухвалою колегії суддів ВССУ від 03 червня 2015 року.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у вказаній справі, неповно з'ясував обставини справи, ненадав їм правильної оцінки та не застосував закон, який підлягає застосуванню, а тому доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ч.13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач при зверненні до суду першої інстанції сплатив судовий збір в сумі 1600 грн (а.с.2 т.1), а при подачі апеляційної скарги 2400 грн (а.с. 157 т.1) , тобто поніс 4000 грн витрат по сплаті судового збору то вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно по 20000 грн. з кожного.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 203 ч.1, 215 ч.3 ЦК України ст. 367, 374,376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», поданою його представником Руденко Андрієм Олександровичем, задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги задовольнити.

Визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 05 вересня 2014 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-України» та ОСОБА_3 з моменту його укладення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-України» та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» по 2000 грн. сплаченого судового збору з кожного.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови виготовлено 24 січня 2019 року .

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв