Справа № 615/523/18
Провадження № 2/615/45/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «ОСОБА_1 життя» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» про визнання договорів оренди землі недійсними, визнання договорів оренди землі поновленими,

за участю представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача СТОВ «Ніка» - ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2018 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить:

- визнати недійсним договір оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Ніка» на земельну ділянку площею 2,9121 га, з кадастровим номером :02:000:025, зареєстрований 04.12.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області ОСОБА_4, за номерами записів про інше речове право 23754740;

- визнати поновленим Договір оренди землі від 07.04.2012 р., укладений між ОСОБА_5 і Приватним сільськогосподарським підприємством «НОВЕ ЖИТТЯ», на земельну ділянку площею 2,9121 га, з кадастровим номером :02:000:0258 на той саме строк та на тих саме умовах;

- визнати недійсним договір оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Ніка» на земельну ділянку площею 2,9114 га, з кадастровим номером :02:000:0344, зареєстрований 04.12.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області ОСОБА_4, за номерами записів про інше речове право 23754662;

- визнати поновленим Договір оренди землі від 20 жовтня 2012 р. укладений між ОСОБА_5 і ПСП «ОСОБА_1 життя», на земельну ділянку площею 2,9114 га, з кадастровим номером :02:000:0344 на той саме строк та на тих саме умовах;

- судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.04.2012 року між ОСОБА_5 та позивачем ПСП «ОСОБА_1 життя» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9121 га, кадастровий номер :02:000:0258, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області 11.12.2012 року за № 02977.

Крім того, 20.10.2012 року між ОСОБА_5 та позивачем ПСП «ОСОБА_1 життя» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9114 га, кадастровий номер :02:000:0344, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області 11.12.2012 року за № 02978.

Відповідно до п.1 розділу 4 ОСОБА_6 оренди було визначено, що їх укладено терміном на 5 років, строк дії з моменту їх державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення вказаного терміну дії договору сторони не заявлять про припинення його дії, ці договори вважаються продовженими на такий же термін та на тих самих умовах.

П.5 розділу 11 ОСОБА_6 оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно п.1 розділу 13 ОСОБА_6 набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже, на думку представника позивача, строк дії ОСОБА_6 оренди землі від 07.04.2012 р. ОСОБА_6 оренди землі від 20.10.2012 р. почався після набрання ними чинності, тобто 11.12.2012 р., з урахуванням чого строк їх дії спливав 11.12.2017 року.

Як зазначає представник позивача, протягом дії зазначених ОСОБА_6 оренди землі всі умови ОСОБА_6 позивачем виконувались в повному обсязі, що підтверджується відомостями про виплату орендної плати та відсутністю будь-яких заперечень з боку ОСОБА_5

Влітку 2017 року ПСП «НОВЕ ЖИТТЯ» від ОСОБА_2 відповідача у справі стало відомо, що ОСОБА_5 помер, а він є новим власником спірних земельних ділянок, однак будь-яких документів на підтвердження вказаного надано не було.

Вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не виконано вимоги ч.9 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», ч.ч.1,3 ст.148-1 ЗК України щодо надіслання повідомлення про перехід права власності користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення йому особисто під розписку.

Не дочекавшись від ОСОБА_2 належного повідомлення з підтвердженням переходу права власності на земельні ділянки, 02.11.2017 року та 03.11.2017 року відповідно до вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі» позивачем було направлено листи-повідомлення від 01.10.2017 року з проектами додаткових угод відповідно до ОСОБА_6 оренди від 07.04.2012 року та 20.10.2012 року з пропозицією продовження орендних відносин та запропоновано більш сприятливі умови співпраці, а також орендну плату в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

На даний час ОСОБА_2 жодної відповіді (заперечення) щодо направлених проектів додаткових угод на адресу ПСП «ОСОБА_1 життя» не направив.

Однак, в грудні 2017 року з реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо про те, що 04.12.2017 р. (навіть до закінчення строку дії ОСОБА_6 оренди землі) було зареєстровано право оренди на земельні ділянки площею 2,9121 га, з кадастровим номером :02:000:025 та площею 2,9114 га, з кадастровим номером :02:000:0344 за іншою юридичною особою, а саме за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка» строком на 10 років, на підставі договорів оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладених з ОСОБА_2

ОСОБА_6 оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладені між відповідачами, були зареєстровані державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області ОСОБА_4, за номерами записів про інше речове право 23754740 та 23754662.

Позивач вважає, що укладення відповідачами та реєстрація договорів оренди б/н від 01.01.2017 року грубо порушує його переважне право на продовження користування земельними ділянками, що належать ОСОБА_2 ОСОБА_6 підлягають визнанню недійсними, оскільки укладені на час дії державної реєстрації ОСОБА_6 оренди, укладених між позивачем та ОСОБА_5, були чинними та не припиненими. Спадкоємець ОСОБА_2 до закінчення строку діючих договорів оренди землі, повторно уклав договори оренди на ці ж самі земельні ділянки площею 2,9121 га та 2,9114 га зі СТОВ «Ніка» та здійснив їх державну реєстрацію 04.12.2017 р., що не відповідає вимогам ст.17 ЗУ "Про оренду землі".

Звернув увагу, що на час укладання та державної реєстрації спірних договорів оренди землі, одна й та сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря).

Стверджує, що ПСП «ОСОБА_1 життя» продовжує користуватися спірними земельними ділянками, як сумлінний Орендар, належним чином виконує всі умови ОСОБА_6 оренди землі від 07.04.2012 р. та від 20.10.2012 р., використовуючи земельні ділянки за їх цільовим призначенням.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

17.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що предявлені позовні вимоги не визнає повністю, заперечує проти їх задоволення.

При цьому зазначив, що за життя померлий ОСОБА_5 уклав договір оренди землі з ПСП «ОСОБА_1 життя» на спірні земельні ділянки строком на пять років, строк дії яких закінчився 11.12.2017 року. Після оформлення спадщини на ці земельні ділянки, відповідач особисто звернувся в офіс ПСП «ОСОБА_1 життя» з усіма правовстановлюючими документами на земельні ділянки, після чого на перемовини до себе в кабінет його запросив керівник земельного відділу ПСП «Нове Життя» ОСОБА_7, який ознайомився цілком з усіма правовстановлюючими документами на земельні ділянки, надав контакти ПСП «Нове Життя», свій номер телефону та пообіцяв звязатися з відповідачем в найближчий час для подальших перемовин. Після цього він покинув офіс ПСП «ОСОБА_1 життя» та чекав звязку з ОСОБА_7 За два місяці представник позивача не звязався з відповідачем, тому він зателефонував йому особисто. В телефонній розмові ОСОБА_7 призначив повторно зустріч в офісі позивача, куди він прибув в призначений час. На запитання відповідача, чому представники позивача до цього часу не звязуються для укладення нового договору на нових умовах та коли ПСП «ОСОБА_1 життя» зможе виплатити обіцяні «бонуси», ОСОБА_7 повідомив, дослівно: «ми і без вас все оформимо, у нашого колгоспу грошей достатньо, а ти і так нічого не получиш" та з нецензурною лайкою «виставив» його з кабінету. Після цього відповідачем було прийнято рішення не укладати новий договір з ПСП «Нове Життя» через їх недобросовісність та не коректну, зверхню поведінку їх представника. Тому звернувся до іншого орендодавця в регіоні, а саме до СТОВ «Ніка», де було запропоновано більш вигідні умови оренди землі.

Оскільки строк дії договорів оренди землі, укладених батьком відповідача закінчувався 11.12.2017 року, він на виконання п.1 ст.3 ОСОБА_6 оренди земельної ділянки від 07.04.2012 р. та від 20.10.2012 р. надіслав 18.10.2017 року заяву позивачу про відсутність намірів щодо укладення договорів оренди землі та повернення земельних ділянок, яку відправив цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. 20.10.2017 року позивач отримав заяву відповідача про відсутність намірів щодо укладення договорів оренди землі та повернення земельних ділянок, а отже у встановленому законом порядку був належним чином повідомлений про його небажання поновлювати договори оренди земельних ділянок.

Посилання представника позивача, що він є «добросовісним» орендарем, на думку відповідача, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відомостей про виплату грошей, які додані позивачем до позовної заяви померлий ОСОБА_5 у 2015 році отримав орендну плату в розмірі 10031,73 грн. (відомості на виплату грошей №3 від 05.06.2015 р., №1 від 02.10.2015 р., №2 від 23.11.2015 р.) у 2016 році розмір орендної плати отриманої ОСОБА_5 становив 12498,31 грн. (відомості на виплату грошей №1 від 21.04.2016 р., №2 від 20.05.2016 р., №2 від 20.07.2016 р.), а за 2017 рік батько отримав лише 5000,00 грн., як аванс за 2017 рік згідно відомості №2 від 07.12.2016 року, більше жодних виплат ні відповідачу, ні померлому ОСОБА_5 позивач не здійснював, а отже сума орендної плати за дві земельні ділянки у 2017 році в порівнянні з 2015-2016 роками становила менше ніж в два рази.

30.08.2018 року представник позивача ОСОБА_8 подала відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Вказала, що 02.11.2017 року та 03.11.2017 року ПСП "ОСОБА_1 життя" повідомлено орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. Проте, відповіді до позивача так і не надійшло.

Разом з тим, після закінчення строку дії договорів оренди, а саме з 11.12.2017 року до цього часу лист про розірвання договору від орендодавця до ПСП "ОСОБА_1 життя" не надходив, а ПСП "ОСОБА_1 життя" продовжує користуватися спірною земельною, оскільки у 2017 році розпочало виробничий цикл на спірній ділянці та належним чином виконує свої обовязки за договором.

На думку представника позивача, відповідно до положень ч.6 ст.33 Закону заперечення у поновленні договору повинно бути висловлено протягом місяця після закінчення строку дії договору, а не до його закінчення (постанова Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 547/1432/15-ц).

Крім того, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 18.03.2015 року у справах №№ 63цс15, 6-4цс15, від 25.02.2015 року у справі № 6-10цс15, положення ст.11 ЦК України, ст.2 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до яких права й обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, а також ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», вважає, що направлення відповідачем до закінчення строку дії договору оренди повідомлення про відсутність у нього як власника земельної ділянки наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну дії попереднього договору не створює будь-яких прав та обов'язків для сторін у розумінні ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Наполягає, що переважне право орендаря підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦПК України, оскільки було порушене у зв'язку з укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Щодо виплати орендної плати зазначила, що відповідно до п.1 розділу 4 ОСОБА_6 оренди орендна плата нараховується в сумі 2220,46 грн.

Додаткових угод про збільшення розміру орендної плати сторонами не підписувалося, проте, підприємство з власної ініціативи збільшувало розмір орендної плати. Тобто, фактично мало місце переплата орендної плати, а не недонарахування як зазначає ОСОБА_2

Звернула увагу, що в договорах оренди сторони передбачили випадки, коли договір не може бути розірвало чи припинено, а саме в пп.4 п.11 ОСОБА_6 зазначено, що договір не може бути розірвано або припинено до закінчення поточного сільськогосподарського року.

З урахуванням положень ч.1 ст.638, ч.1 ст.627, ч.2 ст.792, ч.1 ст.628 ЦК України представник позивача вважає, що сторони мають право погодити умови ОСОБА_6 на власний розсуд, при цьому вони не мають суперечити чинному на момент укладання договору законодавству. Зокрема, якщо сторони погодили між собою, що якщо на момент закінчення дії договору ще не закінчився сільськогосподарський рік, договір не може бути розірвано або припинено і це є його істотною умовою.

Хоча в чинному законодавстві відсутнє поняття сільськогосподарського року, згідно з п.«б» ч.1 ст.95 ЗК України землекористувач має право на посіви та насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Посилаючись на наведений аналіз правових норм в сукупності з умовами договору, представник позивача наполягала, що спірні договори оренди є продовженими до вироблення продукції сільськогосподарського призначення, за умови початку виробничого циклу, зокрема, внесення добрив, посівного матеріалу, сівбу і обробку сільськогосподарських культур, тощо.

07.09.2018 року представник відповідача СТОВ «Ніка» ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість нормами чинного законодавства, що регулює дані правовідносини.

При цьому підтвердила, що строк дії спірних договорів оренди землі встановлено 5 років з дати державної реєстрації, тобто до 11.12.2017 року.

Відповідно до п.2.1 розділу 11 ОСОБА_6 оренди землі - договір оренди земельної ділянки припиняється у разі закінчення терміну, на який їх було укладено. Згідно п.1 розділу 3 договорів, договір оренди землі укладається терміном на 5 років і діє з моменту його державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення терміну дії договору сторони не заявлять про припинення дії договору, цей договір вважається подовженим на такий саме термін та на тих саме умовах.

Керуючись вказаними положеннями договорів оренди ОСОБА_2 (спадкоємець ОСОБА_5І.) 18.10.2017 року звернувся до позивача із заявою про відсутність намірів щодо укладення договорів оренди землі та повернення земельних ділянок.

20.10.2017 року (до закінчення строку дії договору оренди землі) позивач отримав зазначений лист, про що свідчить копія повідомлення про вручення, наданого ОСОБА_2 разом із відзивом.

Вважає, що орендодавець належним чином повідомив позивача про своє небажання продовжувати орендні правовідносини та просив останнього повернути належні йому на праві приватної власності земельні ділянки.

П.5 вказаних ОСОБА_6 оренди землі передбачено обовязок орендаря (позивача) після закінчення строку оренди у разі припинення або розірвання цього договору повернути земельну ділянку передати її орендодавцю (ОСОБА_2М.) у встановленому порядку.

На думку представника відповідача, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури за наявності волевиявлення сторін (Постанова ВСУ від 15.04.2015р. справа №6-55цс15).

Оскільки як зазначив сам позивач у позовній заяві, «влітку 2017 року ПСП «ОСОБА_1 життя» від ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_5 помер, а він є новим власником зазначених земельних ділянок», відповідно керуючись положеннями ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» позивач був зобов'язаний протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (літо 2017 року) повідомити спадкоємця (ОСОБА_2М.) про свій намір скористатись своїм переважним правом на укладення договору на новий строк. Проте позивач цього обовязку не виконав. Свій лист-повідомлення позивач надіслав орендодавцю лише 02.11.2017 року, що підтвердив представник позивача в позовній заяві. В свою чергу це свідчить про те, що позивач не дотримався порядку, який передбачено імперативною нормою спеціального закону що регулює орендні правовідносини, а саме ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», тому суд не може брати до уваги твердження ПСП «ОСОБА_1 життя» про те, що воно належним чином заявило про своє переважне право.

В даному випадку, на думку представника відповідача, позивач та ОСОБА_2 такої домовленості щодо нових істотних умов договору оренди землі не досягли, зокрема, це підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2, які він виклав у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що численні переговори, які відбулися під час безпосередньої зустрічі з представником позивача не призвели до досягнення згоди по істотних умовах договорів оренди землі.

Таким чином, вважає, що переважне право позивача було припинено, оскільки між останнім та орендодавцем земельних ділянок (ОСОБА_2М.) до закінчення дії договору оренди землі не було досягнуто домовленості стосовно істотних умов договору.

Наполягає, що позивач вже не є орендарем, оскільки договори оренди землі було припинено. На даний час орендарем с інша особа, а саме - СТОВ «НІКА», що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиною реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Вказала, що позивач не надав доказів того, що він продовжує використовувати спірні земельні ділянки після закінчення строку дії його договорів оренди землі.

Зважаючи на той факт, що право оренди на спірні земельні ділянки (кадастрові номери :02:000:0258 та :02:000:0344) зареєстровано в державному реєстрі речових прав за СТОВ «НІКА» та згідно ст.17 ЗУ «Про оренду землі», якою передбачено, що обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом, вважає, що твердження позивача про продовження використання ним ділянок після закінчення строку дії його договорів оренди землі спростовуються.

Отже, підстави для застосування до договорів оренди земельних ділянок від 07.04.2012 р. та 20.10.2012 р. укладених між позивачем та ОСОБА_5 положень ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» відсутні.

На думку представника відповідача, на даний час СТОВ «НІКА» є законним користувачем спірних земельних ділянок з кадастровим номером :02:000:0258 та :02:000:0344, оскільки право оренди пройшло відповідну державну реєстрацію, що підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Позивач не є стороною оспорюваних договорів оренди землі. Жодних прав або законних інтересів позивача ці договори не порушують, оскільки договори оренди землі останнього припинені 11.12.2017 року, його переважне право на укладення договорів оренди на новий строк стосовно земельних ділянок з кадастровим номером :02:000:0258 та :02:000:0344 було припинено через недосягнення домовленості з орендодавцем стосовно нових істотних умов договору, тому поновленню на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» договори оренди землі позивача також не підлягають.

Визнання недійсними договорів оренди землі, укладених із СТОВ «НІКА», на думку представника відповідача, жодних прав або ж майнових інтересів позивача не відновить, оскільки його переважне право припинено, договір оренди землі не поновлено.

Вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з даним позовом.

17.10.2018 року представник позивача ОСОБА_8 надала додаткові пояснення в яких, посилаючись на викладені в позові та відповіді на відзив обставини, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року за клопотанням представника позивача повернуто подану разом з позовом заяву про забезпечення позову та суму сплаченого судового збору.

Інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові та відповіді на відзив обставини.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки позивач не виконав передбачені законом вимоги для продовження договірних відносин, орендну плату за 2017 рік не сплатив. Так як представники позивача відмовилися спілкуватися, направив лист на адресу позивача про небажання продовжувати будь-які орендні відносини, після чого уклав договори оренди з іншим орендарем. Земельну ділянку з 02.01.2018 року використовує СТОВ «Ніка» на підставі укладених ОСОБА_6 оренди, що пройшли державну реєстрацію.

Представник відповідача СТОВ «Ніка» ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог, стверджуючи про їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначила, що для підтвердження продовження орендних відносин необхідне обовязкове укладення додаткової угоди, тобто за місяць до закінчення дії договору оренди землі між сторонами повинна бути укладена додаткова угода, що оскаржується до суду у разі її не укладення або непогодження домовленостей. Крім того, надані позивачем шляхові листи не можуть бути підтвердженням використання ним земельних ділянок, оскільки у них відсутня відповідна інформація.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.04.2012 року між ОСОБА_5 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "ОСОБА_1 життя" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області.

Пунктом 2 ОСОБА_6 передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,9121 га, кадастровий номер :02:000:0258.

Пункт 3 ОСОБА_6 закріплює, що договір укладено на пять років і діє з моменту його державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення вказаного терміну дії договору сторони не заявлять про припинення дії договору, цей договір вважається подовженим на такий саме термін та на тих саме умовах.

Пунктом 4 ОСОБА_6 передбачено, що орендна плата нараховується у грошовій формі 3 % вартості земельної ділянки. Видається грошима або продукцією по ринкових цінах, послугами по цінах господарства, виходячи з можливості господарства. Орендна плата видається до 31 грудня кожного року.

П.11 ОСОБА_6 оренди земельної ділянки передбачено, зокрема, що дія договору землі припиняється у разі закінчення терміну, на який його було укладено.

П.13 ОСОБА_6 оренди земельної ділянки передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначений Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року № 02977.

Крім того, 20.10.2012 року між ОСОБА_5 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством "ОСОБА_1 життя" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області.

Пунктом 2 ОСОБА_6 передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,9114 га, кадастровий номер :02:000:0344.

Пункт 3 ОСОБА_6 закріплює, що договір укладено на пять років і діє з моменту його державної реєстрації. Якщо до моменту закінчення вказаного терміну дії договору сторони не заявлять про припинення дії договору, цей договір вважається подовженим на такий саме термін та на тих саме умовах.

Пунктом 4 ОСОБА_6 передбачено, що орендна плата нараховується у грошовій формі 3 % вартості земельної ділянки. Видається грошима або продукцією по ринкових цінах, послугами по цінах господарства, виходячи з можливості господарства. Орендна плата видається до 31 грудня кожного року.

П.11 ОСОБА_6 оренди земельної ділянки передбачено, зокрема, що дія договору землі припиняється у разі закінчення терміну, на який його було укладено.

П.13 ОСОБА_6 оренди земельної ділянки передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначений Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року № 02978.

14.12.2016 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 570261, виданого 16.12.2016 року виконавчим комітетом Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис № 14.

Право власності на земельні ділянки площею 2,9114 га та 2,9121 га перейшло до його сина ОСОБА_2 відповідача у справі на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії НМЕ №№305901,305902 від 16.06.2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованих в реєстрі відповідно за №№ 650,652.

Згідно Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 109474660, 109484212 від 28.12.2017 року земельна ділянка площею 2,9121 га, кадастровий номер :02:000:0258 та земельна ділянка площею 2,9114 га, кадастровий номер :02:000:0344 належить на праві приватної власності ОСОБА_2

За змістом ст.ст.18,20 ЗУ "Про оренду землі"договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27.04.2017 року у справі № 6-422цс17.

Відповідно до ст.19 ЗУ "Про оренду землі"строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Ч.1ст.31 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 27 ОСОБА_6 передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).

Ч.1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст.210 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст.33 ЗУ «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ч.ч.8,9 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст.777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно ч.ч.2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

У справі № 594/376/17-ц ОСОБА_9 Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року прийшла висновку, що правовий аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст.3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

18.10.2017 року власник спірних земельних ділянок направив позивачу заяву, в якій зазначив про припинення дії договорів оренди землі, укладених у 2012 році між батьком ОСОБА_5 та ПСП «ОСОБА_1 життя», та повернення земельних ділянок у належному стані.

Цей лист позивач отримав 20.10.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, орендодавець належним чином повідомив позивача про своє небажання продовжувати орендні правовідносини та просив останнього повернути належні йому на праві приватної власності земельні ділянки.

Враховуючи викладене, станом на 11.12.2017 року дія вказаних договорів оренди землі, укладених між позивачем та ОСОБА_5, припинена через закінчення терміну, на який їх було укладено.

Положеннями ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін (Постанова ВСУ від 15.04.2015р. справа №6-55цс15).

Враховуючи, що позивач влітку 2017 року дізнався від ОСОБА_2, що ОСОБА_5 помер, а він є новим власником зазначених земельних ділянок, у відповідності до ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» був зобов'язаний протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку повідомити спадкоємця ОСОБА_2 про свій намір скористатись своїм переважним правом па укладення договору на новий строк. Проте позивач цього обовязку не виконав.

Суд звертає увагу, що листи-повідомлення позивач надіслав орендодавцю лише 02.11.2017 року, 03.11.2017 року, що в свою чергу свідчить про не дотримання порядку, який передбачено імперативною нормою спеціального закону, який регулює орендні правовідносини, а саме ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», тому суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що він належним чином заявив про своє переважне право.

Отже, позивачем не дотримано процедуру повідомлення орендодавця про свій намір поновити договір оренди землі на новий строк відповідно до вимог, встановлених ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та умовами договорів про оренду землі від 07.04.2012 року та 20.10.2012 року.

Таким чином, позивач не належним чином скористався своїм переважним правом, яке передбачено умовами договору та ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Кожна сторона згідно ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, в матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази спроб позивача довести до відома власника земельних ділянок про свій намір поновити строк дії договорів оренди землі в порядку ч.ч.1-5 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

В матеріалах справи відсутні докази своєчасного звернення позивача з листом повідомленням та проектами додаткових угод до відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Після закінчення строку дії договору оренди землі позивач спірну земельну ділянку не використовував, що підтвердили сторони під час судового засідання. Інших доказів, які б свідчили про продовження користування земельною ділянкою позивачем, в матеріалах справи відсутні.

Отже, відсутність у попереднього орендаря продовження користування земельними ділянками після закінчення строку дії договорів оренди та наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договорів з попереднім орендарем, дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст.4 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), не порушено.

Посилання позивача щодо належного виконання умов договору зі сплати орендних платежів за 2017 рік судом не приймається до уваги, оскільки не знайшло свого підтвердження з наданих позивачем доказів.

Судом встановлено, що позивачем не вжито всіх можливих заходів щодо виконання обовязку по сплаті орендної плати власнику земельних ділянок.

Суд приймає до уваги, що на час розгляду справи та вирішення спору по суті орендна плата позивачем ПСП «ОСОБА_1 життя» відповідачу ОСОБА_2 не виплачена зовсім.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі б/н від 01.01.2017 року на земельні ділянки площею 2,9121 га, кадастровий номер :02:000:0258 та площею 2,9114 га, кадастровий номер :02:000:0344, укладених між СТОВ «Ніка» та ОСОБА_2, зареєстрованих 04.12.2017 року за №№23754740, 23754662 відповідно, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.5 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними відповідно до ст.ст.215,216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка мас конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів (Аналіз окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Крім того, наведено критерії визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушення переважного права позивача, договори оренди землі б/н від 01.01.2017 року відповідають положенням ст.ст.203,215 ЦК України, суд не вбачає підстав для визнання договорів оренди землі між відповідачами не дійсними, так як вони не порушують права та обовязки позивача, а право користування набуте відповідачем СТОВ «Ніка» на законних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «ОСОБА_1 життя» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Ніка» на земельну ділянку площею 2,9121 га, з кадастровим номером :02:000:025, що зареєстрований 04.12.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області ОСОБА_4, за номерами записів про інше речове право 23754740 відмовити.

В задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «ОСОБА_1 життя» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» про визнання поновленим ОСОБА_6 оренди землі від 07.04.2012 р., укладеного між ОСОБА_5 і Приватним сільськогосподарським підприємством «Нове Життя», на земельну ділянку площею 2,9121 га, з кадастровим номером :02:000:0258 на той саме строк та на тих саме умовах відмовити.

В задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «ОСОБА_1 життя» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» про визнання недійсним ОСОБА_6 оренди землі б/н від 01.01.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Ніка» на земельну ділянку площею 2,9114 га, з кадастровим номером :02:000:0344, що зареєстрований 04.12.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області ОСОБА_4, за номерами записів про інше речове право 23754662 відмовити.

В задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «ОСОБА_1 життя» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» про визнання поновленим ОСОБА_6 оренди землі від 20.10.2012 р., укладеного між ОСОБА_5 і Приватним сільськогосподарським підприємством «Нове Життя», на земельну ділянку площею 2,9114 га, з кадастровим номером :02:000:0344 на той саме строк та на тих саме умовах відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.02.2019 року.

Суддя А.П. Токмакова