Справа № 758/8018/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

19 липня 2019 року м.Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретері судового засідання Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судового засіданні без повідомлення учасників судового процесу заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 758/8018/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29.08.2018 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики № 1 від 29.03.2017 р. в розмірі 641 182,5 грн. (шістсот сорок одна тисяча сто вісімдесят дві грн. 50 коп.), суму пені в розмірі 628 358,85 грн. (шістсот двадцять вісім тисяч шістсот двадцять чотири грн. 50 коп.), індекс інфляції в розмірі 8 172,11 грн. (вісім тисяч сто сімдесят дві грн. 11 коп.), а всього - 1 277 713,46 грн. (один мільйон двісті сімдесят сім тисяч сімсот тринадцять грн. 46 коп.)..

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, вимоги заяви обґрунтовує тим, що в судом при винесенні зазначеного рішення не врахована вимоги заяви про збільшення позовних вимог, де просив стягнути з відповідача на його користь : основну суму боргу в розмірі 641 182,5 грн.; 2% від простроченої суми в розмірі 4 090 744,35 грн.; індекс інфляції від простроченої суми в розмірі 69 888,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу.

Згідно ст.270 ч.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).

Відповідно до ст.270 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності.

Вивчивши матеріали заяви про постановлення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29.08.2018 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено в повному обсязі.

Разом з тим, у рішенні суду від 29.08.2018 року не враховано заяви про збільшення позовних вимог, яка отримана судом 19.03.2018 року щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості на суму 4 801 814,85 грн., яка складається з: основна сума боргу в розмірі 641 182,5 грн.; 2% від простроченої суми в розмірі 4 090 744,35 грн.; індекс інфляції від простроченої суми в розмірі 69 888,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.08.2019 року на даний час не виконане, строк протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання - не закінчився.

За таких обставин, оскільки рішенням суду від 29.08.2019 року задоволено позов, проте судом не в повному обсязі вирішено питання щодо стягнення з відповідача заборгованості, адже, стягнуто 1 277 713,46 грн., а відповідно до уточненої позовної заяви підлягали стягненню кошти за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 4 801 814,85 грн., а тому суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, яким, згідно уточнених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача різницю між даними сумами у розмірі 3 524 101,39 грн.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат на правову допомогу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стаття 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, будь які належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем було дійсно понесені вказані витрати відсутні. Зокрема наявний витяг з договору про надання правової допомоги №21/17 від 15.06.2017 року із зазначенням повноважень адвоката, однак відсутній самий договір про надання правової допомоги, який має містити також зобов`язання адвоката та обсяг роботи, яку має виконати; оформлені у встановленому законом порядку документи про оплату адвокату гонорару та інших зазначених у розрахунку послуг, що не надає суду можливості встановити у відповідності до вимог чинного ЦПК України, що стороною було понесені зазначені ним витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню після вирішення справи по суті.

Крім того, позивачем та його представником не надано суду акти (акт) з детальним переліком наданих послуг з огляду на їх фактичне надання (виконання), так само як і не надано жодного фінансового документа (квитанції, чеки, тощо) на підтвердження понесених позивачем витрат з яких можливо було б встановити розмір фактично понесених стороною витрат.

Таким чином, оскільки судом не встановлено передбачених законом підстав, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача в ухваленні додаткового рішення у частині стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки її вимоги не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 258-259, 270, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 758/8018/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, зазначивши у резолютивній частині рішення:

«Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики № 1 від 29.03.2017 р. в розмірі 641 182,5 (шістсот сорок одна тисяча сто вісімдесят дві грн. 50 коп.); 2% від простроченої суми в розмірі 4 090 744,35 грн. (чотири мільйони дев`яносто тисяч сімсот сорок чотири грн. 35 коп.); індекс інфляції від простроченої суми в розмірі 69 888,00 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.).

В частині стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання даного рішення.

Учасник справи, якому копія судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова