Справа № 219/1615/19
Провадження №2-н/219/190/2019
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15 лютого 2019 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

15.02.2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаю з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши зміст поданої заяви про видачу судового наказу, з доданими до неї документами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, чинним законодавством встановлено, що з заявою про стягнення аліментів, може звернутися той з батьків, з ким проживає дитина, але заявником до матеріалів поданої заяви не долучено доказу того, що дитина проживає разом з нею.

Крім того, відповідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії що підтверджують обставини якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 2, 4 і 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Стягувач в свою чергу додає до заяви, згідно додатку, не оригінали письмових доказів, а їх копії, які не засвідченні належним чином, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 95 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ст.166 ч.1 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ст.165 ч.1 п.1, 2, 8, 9 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, заявнику слід відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.163, 165 ч.1 п.1, 166 ч.1, 258-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу, з підстав зазначених в даній ухвалі суду, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя О.П. Харченко