Провадження № 2-з/761/23/2019
У Х В А Л А

13 лютого 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/13803/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства.

03 грудня 2018 року позивач звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-7248/11 виданого 03.08.2048 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.11.2011 і до досягнення дитиною повноліття в межах виконавчого провадження № 56931469, що перебуває на виконанні у Святошинському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Заява обґрунтована тим, що провадженні Шевченківського районного суду перебуває вказаний позов. При цьому, по справі призначено проведення судово-генетичної експертизи, оскільки позивач оспорює батьківство. Разом з тим, в листопаді 2018 року за місцем роботи позивач отримано постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату за вказаним виконавчим листом. Тому, оскільки в провадження суду перебуває вказана цивільна справа, в рамках якої призначено судово-генетичну експертизу, позивач вважає, що наявні всі підстави для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, оскільки невжиття вказаних заходів забезпечення може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.

Ухвалою суду 07 червня 2018 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року по справі за клопотанням представника позивача призначено судово-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи у відповідності до п. 5 ч.1 ст.252 ЦПК України, ухвалу суду направлено до експертної установи для виконання.

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року провадження по справі поновлено.

З врахуванням наведеного, вказану заяву судом розглянуто після поновлення провадження по справі.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу оспорювання позивачем батьківства.

Разом з тим, наявність самого по собі позову, а також призначення по справі судово-генетичної експертизи не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

Інших доказів, які б підтверджували необхідність вжиття такого заходу забезпечення доказів як зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, позивачем до суду не надано.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, відтак в її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/13803/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: