Справа № 453/86/19
№ провадження 2-з/453/2/19
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

24 січня 2019 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

без учасників справи,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», з участю третіх осіб Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 23.01.2019 року в особі належно уповноваженого представника адвоката ОСОБА_3 (ордер серія ЛВ № 143218, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 02.08.2007 року зареєстрований у реєстрі за № 2052 та 24.12.2007 року зареєстрований у реєстрі за № 2889.

Одночасно зазначеним представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просить постановити ухвалу, якою до набрання рішенням суду законної сили зупинити стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпротетровської області ОСОБА_5 від 02.08.2007 року № 2052 та 24.12.2007 року № 2889. При цьому, заява обґрунтована тим, що на розгляді суду знаходиться позовна заява, якою ставиться під сумнів можливість виконання виконавчих написів нотаріуса та невжиття заходів щодо зупинення стягнення за виконавчими написами від 02.08.2007 року № 2052 та 24.12.2007 року № 2889 може призвести до порушення прав позивача, а також потребуватимуть для їх відновлення значних зусиль та витрат.

Суд, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову та матеріали позову, вважає, що така заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно, у судове засідання сторони не викликались.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи він в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як розяснюється у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, проте, на думку суду, вид забезпечення позову, який обрано представником позивача фактично вирішує спір по суті заявлених вимог.

Так, за змістом позовної заяви вбачається оспорювання адвокатом позивача дій приватного нотаріуса щодо винесення виконавчих написів про звернення стягнення на нерухоме майно.

Разом із тим, представником позивача не доведено того, що невжиття зазначеного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. Також не доведено існування обставин можливої або незворотної реалізації земельних ділянок в подальшому.

Розглядаючи вказані вимоги у межах поданої заяви про забезпечення позову у відповідності до вимог ст. ст. 11, 152, 153 ЦПК України, суд вважає за необхідне зазначити, що шляхом задоволення цієї заяви про забезпечення позову представник позивача фактично просить ухвалити рішення по суті позовних вимог до розгляду справи, що не є співмірним із заявленими вимогами до відповідача, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вищезазначеної заяви про вжиття заходів забезпечення поданого цивільного позову у повному обсязі на даній стадії цивільного процесу, що не обмежує у праві звернутись до суду з обґрунтованою заявою про забезпечення позову протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 11, 149, 150-153, 247 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», з участю третіх осіб Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя В. Я. Микитин