ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вказаною заявою, в якій просив накласти арешт на квартиру №13, яка знаходиться у будинку 4 по вул. Лисенка у м. Києві, яка належить на праві власності ОСОБА_2, посилаючись на те, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику на суму 100 000 дол. США, що на день подання даного позову за офіційною ставкою Національного Банку України становить 2 800 000,00 грн., про що 09.09.2018 року було складено та підписано розписку, в якій ОСОБА_2 підтвердив отримання грошових коштів та зобовязався повернути вказану суму коштів 24.11.2018 року об 13 год. 00 хв. в приміщенні будівлі, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Зигмунда Козара, 11, але не повернув. На вимогу повернути грошові кошти отримані у борг, ОСОБА_2 повідомив про відсутність необхідної суми коштів для погашення боргу. В обґрунтування даної заяви про забезпечення позову, ОСОБА_3 вказав на ту обставину, що ОСОБА_2 має намір продати квартиру, при цьому інше майно, на яке може бути звернено стягнення в останнього відсутнє. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Позивачем ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу, який зареєстровано в канцелярії Фастівського міськрайонного суду 11.02.2019 року.

Подаючи зазначений позов, ОСОБА_1, також звернувся до суду з заявою про забезпечення поданного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4. Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, зі змісту заяви про забезпечення позову не можливо зробити висновок про наявність вищезазначених обставин.

Зокрема, в матеріалах поданої заяви про забезпечення позову відсутнє обгрунтування вимог та відомості про дійсну вартість майна, які б підтверджувалися належними доказами, у зв»язку з чим, суд позбавлений можливості встановити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст.151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів або позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384,20 грн.

Заявником до заяви про забезпечення позову додано квитанцію від 11.02.2019 року № 0.0..1 про сплату судового збору в сумі 384,20 коп.

Однак, суд не може прийняти зазначене платіжне доручення в якості доказу оплати судового збору, оскільки із наданої квитанція вбачається, що вона стосується сплати судового збору за позовом ОСОБА_1. Тобто вказана квитанція свідчить про сплату ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За даних обставин, суд не находить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а тому її слід повернути заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ідент.номер:НОМЕР_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_1, (ОСОБА_4), 3, кв. 3 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Л.М.Ковалевська