Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/606/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.01.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Вадовської А.В.,

за участю секретаря: Кравець Л.В.,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2018 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості на суму 26 699,78 грн.

Позов мотивований тим, що 03 липня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - липень 2008 року.

Відповідач порушує кредитні зобов'язання та має станом на 16.05.2018 р. заборгованість у сумі 26 699,78 грн., яка складається з: 2 273,94 грн. заборгованості за кредитом; 22 678,23 грн. - заборгованість за процентами; а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, та 1 247,61 грн. процентна складова.

Посилаючись на викладене, АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості.

Представник позивача в судові засідання не з'явився, одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з розгляду справи по суті не з'явилася, її представник ОСОБА_1 не заперечувала проти розгляду справи у відсутність представника позивача, зважаючи на письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідач посилалася на відсутність у неї заборгованості перед позивачем, оскільки у жовтні 2013 р. вона отримала повідомлення, що її заборгованість продана на підставі Договору Вільний платіж (модель 1) від 24.10.2012 р. СКО 14 BMRS 0078 ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколекткапітал". Відповідно до цього листа 04 жовтня 2013 р. вона сплатила вказані у листі суми, а саме 6 000 грн. та 878,77 грн.

Наявні у неї картки "ПриватБанку" мали термін дії до червня 2007 р., липня 2008 р. та вересня 2012 р. У зв'язку з чим відповідач ОСОБА_2 у відзиві стверджує про те, що вона ніяких платежів після жовтня 2013 р. не робила, вважаючи кредит погашеним. Крім того, фізично не могла сплачувати 29.10.2015 р. кредит на суму 103,28 грн., не маючи активної картки у цей період. На її думку, позивач не надав жодного доказу того, що платежі у 2015 р. зроблені саме нею. Також відповідач у відзиві посилалася на пропуск позивачем строку звернення до суду, як наслідок, просила застосувати наслідки пропуску та відмовити у позові.

Представник позивача ОСОБА_3 у відповіді на відзив з доводами відповідача не погодилася. Посилалася на наявність у відповідача боргу у зазначеному позивачем розмірі. Також зазначала, що при підписанні кредитного договору відповідач погодилася на те, що Банк має право списувати грошові кошти з будь-яких рахунків боржника, відкритих у Банку. Щодо пропуску строку позовної давності представник позивача зазначила, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором збільшений до 50 років, а тому позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_1, яка по суті позовних вимог надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві відповідача ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2006 року на підставі письмової Анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір б/н (далі - договір), відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - липень 2008 р.

Станом на 31.07.2008 р. - кінцевий строк дії картки загальна заборгованість за тілом кредиту становила 2 273,94 грн., за відсотками 2 675,75 грн.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не доводять погодження сторонами збільшеного строку позовної давності до 50 років, на яке посилається представник позивача ОСОБА_3 у відповіді на відзив, оскільки позивачем не надані докази того, що саме з цими Умовами ознайомлена відповідач. Долучені до позовної заяви Умови і правила не містять п.1.1.7.31, на який у відповіді на відзиві посилається представник позивача, як на пункт, яким збільшений строк позовної давності.

З долученої до відзиву довідки вбачається, що відповідачеві видавалася лише кредитна картка НОМЕР_1 з кінцевим строком дії - липень 2008 року. Доказів про видачу інших кредитних карток відповідачеві позивач не надав.

З виписки з особового рахунку за кредитною карткою НОМЕР_1 вбачається, що у період з 11.11.2010 р. по 29.10.2015 р. позивач у рахунок заборгованості за кредитом автоматично списував кошти на суми від 0,01 грн. до 191,31 грн. з картки НОМЕР_2.

З наданих відповідачем ОСОБА_2 карток "ПриватБанку" вбачається, що жодна з них не відповідає НОМЕР_2.

Сама відповідач ОСОБА_5 у відзиві, а її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечували будь-яку сплату коштів за договором після жовтня 2013 року, посилаючись на переконання відповідача ОСОБА_2 про відсутність боргу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 р. у справі 401/6656/12-ц.

Позивач не надав доказів того, що списання коштів відбувалося за волевиявленням відповідача ОСОБА_2, а тому не довів, що за даних кредитних зобов'язань мало місце переривання перебігу позовної давності.

Зважаючи на це, а також те, що з урахуванням кінцевого строку кредитування - липень 2008 р. позивач мав право звернення до суду з позовом не пізніше липня 2011 р., а звернувся лише у червні 2018 р., суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у відповідності з положеннями ч.4 ст.267 ЦК України - з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, на застосуванні якої наполягав відповідач.

Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у повному обсязі у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до п. 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України у новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 28.01.2019 р.

Суддя : А. В. Вадовська