Справа № 581/736/18
Провадження № 2/581/53/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
17 січня 2019 року сел. ОСОБА_1
Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши в заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
Сутність заявленої до суду вимоги
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Представник позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не зявився, у поданій позовній заяві не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, повторно у судове засідання не зявився, заперечень на позов не надавав.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 листопада 2018 року залишено без руху позовну заяву по даній справі з метою уточнення сутності вимог та істотних обставин справи. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 21 грудня 2018 року о 10 год. 50 хв. 21 грудня 2018 року цивільна справа не розглядалася у звязку з перебуванням головуючого на лікарняному, розгляд справи відкладено на 17 січня 2019 року на 10 год. 50 хв. 17 січня 2019 року за згодою позивача суд перейшов до заочного розгляду справи.
Установлені судом обставини даної справи
01 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 у спосіб підписання заяви позичальника, уклали кредитний договір зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 8000 грн. на строк, що відповідає строку дії картки (квітень 2018 року). Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві (а.с.10, 11, 12-26).
Згідно з заявою від 12 листопада 2012 року ОСОБА_2 погодилася з тим, що
Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становлять
між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Крім того, Пам'ятку клієнта, що містить у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування ОСОБА_2 отримала і ознайомилася з її змістом під підпис. Умови та Правила надання банківських послуг викладені на офіційному сайті ПриватБанка www.privatbank.ua, відповідачка зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правила надання банківських послуг, а також постійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанка www.privatbank.ua (а.с. 10 зворот.)
У наданих банком Умовах та Правилах надання банківських послуг викладені умови кредитування, зокрема, базова ставка по відсоткам за користування кредитом, пеня, штраф (12-26).
Відповідно до нової редакції статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» останнє є правонаступником за всіма правами і обов'язками Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке в свою чергу було правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, останнє часткове погашення датоване 17 травня 2016 року у розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с.5-9, 45-48).
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та на умовах, встановлених договором.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Висновки суду по суті заявленої вимоги
За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення вимог вищеперелічених статей ЦК України та умов договору, у ОСОБА_2 виникла заборгованість по кредитному договору, яку на підставі ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України має право позивач в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором нараховані відсотки, штраф (фіксована частина) та процентна складова.
12 листопада 2012 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10).
Разом з тим, відповідно до п.2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобовязань згідно з п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого у банку (у тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань, у тому числі мінімального обовязкового платежу.
Згідно з заявою від 12 листопада 2012 року ОСОБА_2 погодилася з тим, що Памятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи становлять між нею та ПАТ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг та взяла на себе зобовязання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 10 зворот.).
Оскільки відповідачка ОСОБА_2 періодично вчиняла дії спрямовані на погашення заборгованості, що свідчить про її згоду на зміну процентної ставки, тому розмір процентної ставки підлягає стягненню у визначеному позивачем розмірі в межах строку дії кредитної картки, оскільки це повністю узгоджується із висновком ОСОБА_3 Верховного Суду, сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12).
Згідно з наданим АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості за договором № б/н від 12 листопада 2012 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2 станом на 31 травня 2015 року та станом на 26 вересня 2018 року останньою датою нарахування відсотків є 28 лютого 2017 року, які на думку суде не суперечать дії кредитної картки, оскільки строк кредитної картки установлений до квітня 2018 року (а.с.5-9,43-44,50).
Разом з цим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності та їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобовязання по кредитному договору є порушенням вимог статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Із урахуванням викладених обставин справи, практично застосовуючи принцип верховенства права, балансу інтересів сторін, з урахуванням загального розміру заборгованості за кредитом та відсотками, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з боржника неустойки у вигляді штрафу (двох видів). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, з огляду на вищевикладене, слід відмовити.
На думку суду, ухвалене у даній справі судове рішення не порушує право позивача на мирне володіння ним майном у виді пені та частині штрафу, яке гарантоване ч.1,2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки «законний інтерес» на їх отримання не є чітко обгрунтованим в межах національного законодавства та судової практики його застосування (аналогічний висновок сформульований у п.41 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» та у п. 103 рішення ЄСПЛ від 27 травня 2010 року у справі «Сагхінадзе та ніші проти Грузії»), а «законне сподівання» на їх набуття позивачем в межах даної справи не відбувалося в межах та за підстав, визначених виключно у національному законодавстві, або на підставі юридичного акту певного органу стосовно майнового інтересу (такий висновок сформульований у п. 51 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі ОСОБА_4 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії»). Указані грошові кошти також не є прибутками, що випливають з власності, зокрема, із грошових коштів, наданих в межах кредитного договору (про це зазначено у п. 48 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії»), оскільки пеня та штраф за нормами національного законодавства є різновидами цивільно-правової відповідальності, передбаченої ЦК України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору, застосування яких повязується із настанням чи ненастанням певних умов (порушенням норм кредитного договору, наявності певних строків, протягом яких триває невиконання чи неналежне виконання договірних зобов язань стороною тощо).
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов задоволено на 13 % і відповідно витрати по сплаті судового збору пропорційно складають 229 грн. 06 коп. (1762 грн. 00 коп. 100%, 229 грн. 06 коп. 13%) та повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Таким чином, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача за кредитним договором, нараховані відсотки, штрафи.
Керуючись ст. 12, 263-265, 273, 282 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Задовольнити частково позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12 листопада 2012 року у розмірі 4894 грн. 33 коп., станом на 26 вересня 2018 року, з яких: 4185 грн. 08 коп. заборгованість по процентам, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована складова), 209 грн. 25 коп. штраф (процентна складова).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 229 грн. 06 коп. судового збору.
У задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинського районного суду Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія МВ 098084, виданий Липоводолинським РВ УМВС України в Сумській області 20 липня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_1).

Повне рішення суду складено 17 січня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко