"17" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва
головуючої судді Яровенко Н.О.,
при секретарі Локотковій І.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратив право користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що позивач та третя особа є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідач був зареєстрований виключно для отримання громадянства України з домовленістю про те, що відразу після його отримання він самостійно зніметься ї реєстрації місця проживання. Але всупереч існуючій домовленості відповідач свої зобов`язання не виконав та самостійно не знявся з реєстрації місця проживання. В 2017 році відповідач забрав всі свої речі і виїхав жити до друзів. Відповідач за комунальні послуги та утримання будинку кошти не сплачує, участі у матеріальних витратах на ремонт не приймає. Факт не проживання також підтверджується актом.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просили її задовольнити.
Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року постановлено проводити розгляд справив порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 1995 року виданого Дніпровської районною державною адміністрацією, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях.
19 вересня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 державним нотаріусом Десятої КДНК Домашенком В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 успадкували після смерті ОСОБА_5 в рівних частинах належну йому на праві спільної часткової власності 1/3 частину квартири.
З наданого акту про непроживання №184 складеного майстром технічної дільниці ОСОБА_6 та підписаного Начальником ЖЕД - 402 ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає більше року.
Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одинрік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала свідчення, що знає позивача з народження та перебуває з нею та третьої особою в сусідських відносинах. Відповідача не бачила більше року.
Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача та третьої особи з 2003 року. Відповідач колись проживав в квартирі позивача та третьої особи, але з квітня 2018 року не проживає. Виїхав та всі особисті речі забрав із собою.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено, покази свідків об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачу здійснювати її право власності, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Щодо позовної вимоги про усунення перешкод ОСОБА_1 у користування та розпорядженні квартирою шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі слід зазначити наступне.
Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, виходи з вище вказаної норми, суд не наділений повноваженнями щодо зняття з реєстраційного відповідача, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 383, 391, 405, ЦК України, ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) треті особи: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 к.. на користь ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 діб з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2019 року.
Суддя Н.О. Яровенко