АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/582/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Мельник І.О., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач на своєму сайті розмістив статтю під назвою - «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Вказана стаття містить недостовірну та неправдиву інформацію щодо гр. ОСОБА_7, зокрема наступні неправдиві висловлювання:

1.«І ще цікава деталь: забудовник - нині вже покійний сумновідомий черкаський бізнесмен-будівельник ОСОБА_7, якому минулого року за клопотанням того самого ОСОБА_5 було посмертно присвоєне звання «Почесного громадянина» міста Черкаси і якого поховано на Алеї Героїв на міському цвинтарі - поруч із загиблими атовцями. Доля в Черговий раз познущалася над корупціонерами, які прижиттєво намагалися довести, що в дерев'яних макінтошах таки є кишені...»;

2.«Нагадаємо, що ОСОБА_7 протягом двох десятків років керував будівельними організаціями, які колись належали Українській спілці ветеранів Афганістану, але в результаті сумнівних оборудок таки стали приватними компаніями і належали родині покійного бізнесмена. Слід додати, що ОСОБА_7 неодноразово обирався депутатом Черкаської міської ради і тривалий час керував постійною депутатською комісією з бюджету та розвитку міста. При тому, звісно, не вступаючи в жоден конфлікт інтересів - адже депутатська діяльність, виділення землі під забудову ніяким чином не перетиналися з професійною діяльністю бізнесмена. Чи, може, ми помиляємося?;

3.«І зовсім випадковою, звісно, була історія з отриманням підряду на будівництво сумнозвісного довгобуду, що тривав чи не кілька десятиліть, - спортзалу 18-ї школи, який у результаті обійшовся міському бюджету не в один мільйон доларів - кошти, за які можна було побудувати цілий стадіон, а не звичайний шкільний спортзал.»;

4.«А також зовсім випадковим збігом обставин є отримання у власність цілого корпусу в першій міській лікарні, який у результаті корупційних оборудок перекочував з комунального майна в приватну власність бізнесмена-політика.»:

5.«ОСОБА_7 став справжнім духовним учителем тоді ще політика-початківця ОСОБА_5, обрії інтересів якого не сягали на той момент далі встановлення біг-бордів та МАФів на вулицях міста. Схоже, ОСОБА_7 навчив ОСОБА_5 багатьом речам, серед яких головна - як можна тривалий час паразитувати на міському майні та бюджеті.»;

6.«У той самий час будівельна компанія ОСОБА_7, втративши фінансову підтримку, яку давала їй посада керівника, що сидів фактично на потоках міського бюджету, почала стрімко занепадати. Не будувалися нові об'єкти, в замороженому стані перебували розпочаті будівництва, у тому числі той самий спортивний зал школи №18. З усіх боків тиснули на бізнесмена численні кримінальні справи і фінансові претензії кредиторів. Компанія впевнено банкрутіла.»;

7.«Насправді, компанія, яку очолював ОСОБА_7, вже на той момент не була здатна не те що на ведення будівельних робіт, вона перебувала в стані давно мертвого банкрута, а сама оборудка на меті мала не будівництво квартир для родин воїнів - інтернаціоналістів, а банальний перепродаж столичним «інвесторам». Серед них, можливо, структури, наближені до Бродського, Губського та інших представників «еліт». Але щось не склалося з домовленостями. Оборудка «зависла». Всупереч договору, роботи по забудові території так і не були розпочаті, і логічно було б очікувати, що договір буде розірвано, а міська земля, що є найдорожчим активом громади, буде повернута місту...»;

8.«А ОСОБА_5 зовсім не цікавляться ані місцеві правоохоронці, ані працівники Служби Безпеки України. Бо, кажуть, серед останніх чимало тих, хто кришував багато років оборудки ОСОБА_7, які стали корупційною спадщиною нинішнього секретаря Черкаської міськради».

Факт поширення недостовірної інформації підтверджується розміщенням вищевказаної статті на сайті відповідача за наступним інтернет-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вислови, надруковані у вказаній статті є такими, що не відповідають дійсності, містять недостовірну та непідтверджену інформацію, відповідач навмисно розповсюдив недостовірну інформацію, намагаючись в такий спосіб завдати шкоду честі, гідності та діловій репутації, а також з метою дискредитації ОСОБА_7, який є батьком позивача.

Вищенаведену недостовірну інформацію, яка, на його думку, принижує честь, гідність, ділову репутацію його батька, було донесено невизначеному колу осіб, оскільки поширено, в загальнодоступній всесвітній мережі Інтернет.

Поширенням вказаної інформації позивачу була завдана моральна шкода, яка обгрунтована тим, що батько позивача був публічною особою, відомим у м. Черкасах політиком та успішним бізнесменом з чудовою репутацією, а тому після опублікування відповідачем недостовірної та неправдивої інформації позивач вимушений докладати додаткових зусиль для спростування неправдивої інформації та організації власного життя, чим було порушено звичайний для нього спосіб життя. Позивач зазнав негативних емоційних хвилювань та переживань, оскільки неправдиві висловлювання відповідача про батька позивача швидко розповсюдилися та обговорюються серед населення м. Черкаси та області, що впливає також на стан здоров'я та ділову репутацію самого позивача.

А тому просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію гр. ОСОБА_7 інформацію, яку відповідач поширив ІНФОРМАЦІЯ_1 на своєму сайті у статті під назвою - «Перевищення службових повноважень та корупція на користь третіх осіб: ОСОБА_5 напрацював на третю судимість?».

Зобов'язати відповідача за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію поширену ним у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом розміщення на сайті відповідача інформації про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3 ним поширена неправдива та недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію гр. ОСОБА_7, у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в сумі 100000 гривень.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано недостовірною і такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію громадянина ОСОБА_7 інформацію, яку поширив ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою - «ІНФОРМАЦІЯ_3.?

Зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, у спосіб найбільш близький до способу її поширення, а саме: шляхом розміщення на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 інформації про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у статті під назвою - «ІНФОРМАЦІЯ_3 поширена неправдива і недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію громадянина ОСОБА_7, у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове яким в позовних вимогах відмовити повністю. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що йому не направлялись процесуальні документи, апелянт не є належним відповідачем, справа розглянута з пороушенням правил підсудності, публікація вміщує інформацію яка неоноразово фігурувала в засобах масової інформації, містить оціночні судження та викладена про осіб, які на момент описаних подій були публічними особами. Крім того позивач не скористався визначеними законом способами спростування інформації, а моральна шкода може бути завдана виключно живій фізичній особі.

У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_4 не погоджуючись з її доводами зазначив, що відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, ознайомлений з позовною заявою та матеріалами справи, погодився з підсудністю, оскільки не заявив про непідсудність справи Соснівському районному суду м.Черкаси, є належним відповідачем, оскільки є реєстратором доменного імені, поширена інформація не є оціночним судженням, а шкода була завдана позивачу. На підставі викладеного просив залишити подану апеляційного скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сторінці сайту за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, стаття без зазначення автора «ІНФОРМАЦІЯ_3 з інформацією про ОСОБА_7 є недостовірною інформацією щодо нього , принижує честь та гідність, чим завдано моральнуу шкоду.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сторінці сайту за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, було розміщено статтю без зазначення автора «ІНФОРМАЦІЯ_3 з інформацією про ОСОБА_7, який є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Стаття містить в тому числі інформацію наступного змісту:

1.«І ще цікава деталь: забудовник - нині вже покійний сумновідомий черкаський бізнесмен-будівельник ОСОБА_7, якому минулого року за клопотанням того самого ОСОБА_5 було посмертно присвоєне звання «Почесного громадянина» міста Черкаси і якого поховано на Алеї Героїв на міському цвинтарі - поруч із загиблими атовцями. Доля в Черговий раз познущалася над корупціонерами, які прижиттєво намагалися довести, що в дерев'яних макінтошах таки є кишені...»;

2.«Нагадаємо, що ОСОБА_7 протягом двох десятків років керував будівельними організаціями, які колись належали Українській спілці ветеранів Афганістану, але в результаті сумнівних оборудок таки стали приватними компаніями і належали родині покійного бізнесмена. Слід додати, що ОСОБА_7 неодноразово обирався депутатом Черкаської міської ради і тривалий час керував постійною депутатською комісією з бюджету та розвитку міста. При тому, звісно, не вступаючи в жоден конфлікт інтересів - адже депутатська діяльність, виділення землі під забудову ніяким чином не перетиналися з професійною діяльністю бізнесмена. Чи, може, ми помиляємося?;

3.«І зовсім випадковою, звісно, була історія з отриманням підряду на будівництво сумнозвісного довгобуду, що тривав чи не кілька десятиліть, - спортзалу 18-ї школи, який у результаті обійшовся міському бюджету не в один мільйон доларів - кошти, за які можна було побудувати цілий стадіон, а не звичайний шкільний спортзал.»;

4.«А також зовсім випадковим збігом обставин є отримання у власність цілого корпусу в першій міській лікарні, який у результаті корупційних оборудок перекочував з комунального майна в приватну власність бізнесмена-політика.»:

5.«ОСОБА_7 став справжнім духовним учителем тоді ще політика-початківця ОСОБА_5, обрії інтересів якого не сягали на той момент далі встановлення біг-бордів та МАФів на вулицях міста. Схоже, ОСОБА_7 навчив ОСОБА_5 багатьом речам, серед яких головна - як можна тривалий час паразитувати на міському майні та бюджеті.»;

6.«У той самий час будівельна компанія ОСОБА_7, втративши фінансову підтримку, яку давала їй посада керівника, що сидів фактично на потоках міського бюджету, почала стрімко занепадати. Не будувалися нові об'єкти, в замороженому стані перебували розпочаті будівництва, у тому числі той самий спортивний зал школи №18. З усіх боків тиснули на бізнесмена численні кримінальні справи і фінансові претензії кредиторів. Компанія впевнено банкрутіла.»;

7.«Насправді, компанія, яку очолював ОСОБА_7, вже на той момент не була здатна не те що на ведення будівельних робіт, вона перебувала в стані давно мертвого банкрута, а сама оборудка на меті мала не будівництво квартир для родин воїнів - інтернаціоналістів, а банальний перепродаж столичним «інвесторам». Серед них, можливо, структури, наближені до Бродського, Губського та інших представників «еліт». Але щось не склалося з домовленостями. Оборудка «зависла». Всупереч договору, роботи по забудові території так і не були розпочаті, і логічно було б очікувати, що договір буде розірвано, а міська земля, що є найдорожчим активом громади, буде повернута місту...»;

8.«ІНФОРМАЦІЯ_4».

Саме вказану інформацію, позивач вважає недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію його батька.

Статею 270 ЦК України встановлено види особистих немайнових прав, зокрема до таких видів віднесено і право на повагу до гідності та честі.

Право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації закріплено в статтях 201,297, 299 ЦК України.

Відповідно до статті 32 Конституції України та статті 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 « Про «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що зазначена позивачем інформація була поширена і стосується вона його батька, однак вирішуючи чи існують інші елементи юридичного складу правопорушення суд виходить з наступного.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 « Про «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»)

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. (п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 « Про «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Проаналізувавши поширену інформацію, яка на думку позивача є неправдивою та порушує право на повагу до гідності, честі та ділову репутацію, можна прийти до висновку, що майже вся інформація є судженням, оскільки викладена в формі критики, оцінки дій та припущення,а така інформація як присвоєння звання, місце поховання, перебування на певних посадах, отримання підряду на будівництво не містить даних які порушують право на повагу до гідності, честі та ділову репутацію.

Окрім цього, вся викладена інформація про ОСОБА_7, хоч і стосується в тому числі і його бізнесової дяльності, однак повністю повязується з його діяльністю як депутата міської ради, тобто публічної особи.

Про те, що ОСОБА_7 є політиком та публічною особою, зазначає і сам позивач в позовній заяві.

При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (статі 3, 4, 6 Декларації.)

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2019 року в справі №761/39175/17.

З урахуванням обставин справи та контексту всієї поширеної інформації, поширена інформація не містила безспірних тверджень про достовірні факти, а була основана на інформації, що містила оціночні судження та припущення, і стосувалась дій позивача як публічної особи, рівень критики якої є значно ширшим.

Оскільки не підлягає задоволенню вимога про захист честі, гідності, ділової репутації, то не підлягає задоволенню і вимога про стягнення завданої моральної шкоди яка є похідною.

Указом Президії Верховної Ради УРСР від 22 грудня 1973 року №2314-VIII у місті Черкаси були утворені райони Придніпровський та Соснівський.

Також у місті Черкаси здійснюють правосуддя два міських суди - Придніпровський та Соснівський до територіальної юрисдикції яких відноситься територія відповідних районів у місті.

На офіційному сайті Черкаської міської ради знаходиться план зонування міста Черкаси затверджений рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513.

У позовній заяві реєстрація відповідача була зазначена АДРЕСА_1.

Відповідно до розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 28.04.2016 року №195 вказана вулиця була перейменована на вулицю Гуржіївську.

Дана адреса знаходиться на території Придніпровського району міста Черкаси.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином даний позов підсудний Придніпровському районному суду м.Черкаси.

Тому при розгляді даної справи була порушена підсудність та частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки на підставі викладеного, Соснівський районний суд м.Черкаси не є судом встановленим законом, до підсудності якого відносився розгляд даного позову.

Частинами 1,2 статті 378 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подавав заяву (а.с.29) яка за змістом є відзивом на позовну заяву, оскільки в ній викладено заперечення проти позову (ч.1 ст.178 ЦПК України), тобто був обізнаний про розгляд даного позову, але у відзиві не заявив про непідсудність даної справи, в зв'язку з чим підстави для направлення справи на розгляд за встановленою законом підсудністю відсутні.

Щодо особи яка має бути відповідачем то суд виходить із такого.

Інформація яку просить спростувати позивач була розповсюджена в мережі Інтернет та розміщена на сторінці сайту за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

З довідки про власника веб-сайту вбчається, що реєстратором доменного імені antenna.com.ua є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 діяльність якого як фізичної особи-підприємця припинено 27.12.2016 року.(а.с.55-61)

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 « Про «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3700 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 12 квітня 2019 року.

Судді