ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1157/17 Номер провадження 22-ц/814/37/19Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Левицької Т.В., із складанням повного тексту рішення - 03 вересня 2018 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просило, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 року в розмірі 14084876,85 грн., звернути стягнення за іпотечним договором № 04/24/1 03/08-КЛТ від 07.07.2008 року на предмет іпотеки, що належитьОСОБА_2, а саме: коптильний цех, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 27 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», як позичальником, було укладено Кредитний договір № 04/24/08-КЛТ, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами до кредитного договору: № 1 від 27.06.2008 року, № 2 від 7.07.2008 року, № 9 від 31.07.2009 року, № 10 від 17.08.2009 року, № 19 від 25.06.2010 року, № 20 від 5.08.2010 року, № 27 від 31.07.2012 року, які є невід»ємною частиною договору. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, Банком було укладено договір іпотеки № 04/24/1 03/08-КЛТ від 07.07.2008 року з ОСОБА_2, згідно умов якого, предметом іпотеки є: коптильний цех загальною площею 239,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 90,8 кв. м.

27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк), та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні).

17 грудня 2013 року за вихідним № 18.2-684 та № 18.2-683 іпотекодавцю було направлено претензії з вимогою виконання порушені зобов'язань та сплати боргу, що виник у зв'язку з невиконанням кредитного договору, проте вказана вимога виконана не була.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, в свою чергу, Позичальник не виконує зобов'язання по погашенню заборгованості, в зв'язку з чим, станом на 06.06.2017 року заборгованість, становить 14084876,85 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова В.В. - задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором 04/24/І 03/08 від 07.07.2008, що належить ОСОБА_2, а саме:

- коптильний цех, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, складається з коптильного цеху, літ. «А», загальною площею 239,8 кв. м., огорожі №1, воріт № 2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 18.02.1998 виданого Кременчуцьким управлінням житлово-комунального господарства міської ради Полтавської області та зареєстрованого комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № ОН-1, № запису 2, реєстраційний номер 14966245;

- нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 90,8 кв. м. на праві власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 18.02.1998 року виданого Кременчуцьким управлінням житлово-кумунального господарства міської ради Полтавської області та зареєстрованого комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № ОН- 1, № запису 2, реєстраційний номер 14966245, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 в розмірі 14 084 876, 85 грн (чотирнадцять мільйонів вісімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 85 копійок), з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом - 9 409 960,85 грн.; сума заборгованості за простроченими відсотками - 4 669 916,00 грн.; сума штрафу - 5 000,00 грн), шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити банку у задоволенні позову повністю.

Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності про застосування якого, було заявлено стороною у справі. Вказує, що направивши претензію 17 грудня 2013 року з вимогою виконати порушені зобов'язання та погашення всієї суми кредиту, позивач змінив строк виконання зобов'язання. Пред'явлення позивачем позову до Господарського суду про стягнення заборгованості з ТОВ «МЖК «Житлобуд» за кредитним договором від 27.06.2008 року № 04//24/08-КЛТ, не перериває строку позовної давності пред'явлення позову до нього, як іпотекодавця.

Відзив на апеляційну скаргу подали представник АТ «Дельта Банк» Ю.С. Ільніцька, та представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб С.Г. Цуканова, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Просять рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», як позичальником, було укладено Кредитний договір № 04/24/08-КЛТ, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами до кредитного договору: № 1 від 27.06.2008 року, № 2 від 7.07.2008 року, № 9 від 31.07.2009 року, № 10 від 17.08.2009 року, № 19 від 25.06.2010 року, № 20 від 5.08.2010 року, які є невідємною частиною договору. (т.1 а.с. 8-11).

31 липня 2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 27 до Кредитного договору№ 04/24/08-КЛТ, відповідно до пункту 1 якої, Кредитний договір укладено в новій редакції (т.1 а.с.34-37), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в межах загальної суми 13 000 000,00 грн. (тринадцять мільйонів гривень 00 копійок).

Позичальник зобов'язався повернути кредит та виконати свої зобов'язання не пізніше 06 серпня 2013 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 07 липня 2008 року було укладено іпотечний договір № 04/24/І 03/08 та 05 серпня 2010 року було укладено додаткову угоду № 3 до вказаного іпотечного договору, згідно з якими іпотекодавець - ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належні йому на праві власності коптильний цех загальною площею 239,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 90,8 кв. м.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Іпотечного договору, у забезпечення зобов»язань боржника перед іпотекодержателем за Кредитним договором іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку майно. У разі порушення Боржником обов'язків, передбачених кредитним договором або порушення іпотекодавцем умов цього договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 договору, на умовах передбачених договором.

П.4.1 Іпотечного договору встановлено, що за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв'язку з прострочкою виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, витратами пов'язаними із зверненням стягнення на майно, витратами пов'язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна та іншими витратами, обумовленими виконанням цього договору.

Згідно п. 4.2 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов кредитного договору або порушення іпотекодавцем умов цього договору.

Відповідно до п.4.3 при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів визначених даним Договором.

У випадку, коли виконання п. 4.3 Договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. звернутись у будь - який час за захистом своїх порушених прав до суду.

27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк), та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні).

Відповідно до Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу Прав вимоги за кредитами від 27 вересня 2013 року, право вимоги за Кредитним договором № 04/24/08-KJIT від 27.06.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та TOB «МЖК Житлобуд» перейшло до AT «Дельта Банк».

У зв'язку з невиконанням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, 17 грудня 2013 року за вих. № 18.2 - 684 та № 18.2-683 Боржнику та Іпотекодавцю направлено претензію з вимогою виконати зобов'язання та сплатити борг, що виник у зв'язку з невиконанням Кредитного договору в триденний строк. (т.1 а.с. 54-63).

У визначені Банком строки, борг за кредитним договором сплачено не було.

Оскільки, зобов'язання по кредитному договору ні позичальник, ні іпотекодавець не виконали, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до позичальника ТОВ «МЖК «Житлобуд» про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.09.2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «МЖК «Житлобуд» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 14298653,62 грн.

На момент подання даного позову, заборгованість перед Банком не погашена, тому ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до Іпотекодавця та просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, на час розгляду справи борг відповідачем не погашений, добровільно передати іпотечне майно в рахунок часткового погашення боргу, або відчужити з метою направлення коштів на погашення кредиту відповідач відмовляється, тому кредитор має право на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Суд першої інстанції вважав, що поданням позову до господарського суду Полтавської області до позичальника, а саме - ТОВ «МК «Житлобуд» було здійснено переривання строку позовної давності до іпотекодавця, оскільки останній був залучений до розгляду справи у якості третьої особи та був повідомлений про наявну заборгованість по кредитному договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки викладені в оскаржуваному рішенні невідповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Пунктом 3.1. Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом та сплати можливої неустойки, а у разі невиконання Позичальником вимог Банку, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.2 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов кредитного договору або порушення іпотекодавцем умов цього договору.

Відповідно до п.4.3 при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів визначених даним Договором.

Встановлено, 17 грудня 2013 року банк на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом направив претензію про виконання порушеного зобов'язання, згідно якої АТ «Дельта Банк» вимагав повернути достроково кредит в повному обсязі з урахуванням відсотків та штрафних санкцій, таким чином кредитор змінив порядок, умови та строк дії договору.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у кредитора у зв'язку з невиконанням боржниками вимог за кредитним договором, з урахуванням вимог про повернення кредиту у повному обсязі. При цьому, згідно умов Іпотечного договору (п.4.3) таке право виникло у позивача через тридцять днів з дня отримання іпотекодавцем претензії про виконання порушеного зобов'язання.

Відповідачем не заперечується, що вказану претензію про повернення повної суми заборгованості ним отримано, і з 01 лютого 2014 року, тобто через тридцять днів з дня отримання іпотекодавцем вказаної претензії, зобов'язання не було виконано.

Таким чином, Банк набув право пред'явити позов до іпотекодержателя на 31 - й день з дня отримання ОСОБА_2 претензії, тобто з 01.02.2014 року та на протязі трьох років, а саме до 01.02.2017 року. З матеріалів справи вбачається, що до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки Банк звернувся 08 червня 2014 року, тобто зі спливом встановленого ст.. 257 ЦК України трирічного строку, про застосування якого заявлено відповідачем.

Вирішуючи клопотання про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції вважав, що строк позовної давності було перервано поданням до господарського суду Полтавської області позову ПАТ «Дельта Банк» до позичальника ТОВ «МЖК «Житлобуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.06.2008 року № 04/24/08-КЛТ. ОСОБА_2 приймав участь у справі в якості третьої особи. Ухвалою суду від 02.07.2015 року було порушено провадження у вказаній справі (№ 917/1356/15).

Проте, такий висновок суду є помилковим, оскільки до правовідносин з іпотеки не можна застосувати положення ст. 264 ЦК України щодо переривання перебігу, оскільки позивач, пред'явивши позов до господарського суду з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором до основного боржника, не перервав перебіг строку позовної давності, щодо вимог до іпотекодавця, оскільки останній не несе субсидіарну відповідальність та не був залучений до справи у якості основного боржника.

Суд першої інстанції невірно застосував положення ст. ст. 256, 257 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки позичальник та іпотекодавець не є солідарними чи субсидіарними боржниками, у зв'язку з цим пред'явлення позову до позичальника не може перервати строк позовної давності за договором іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, доводи ОСОБА_2 в частині пропуску Банком строку позовної давності є обґрунтованими та підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що позивач не надав доказів про проведення державної реєстрації права вимоги за іпотечним договором, вважає, що право вимоги за кредитним договором жодним чином не означає фактичного переходу прав Іпотекодержателя за іпотечним договором.

Встановлено, що відповідно до Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу Прав вимоги за кредитами від 27 вересня 2013 року, право вимоги за Кредитним договором № 04/24/08-KJIT від 27.06.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та TOB «МЖК Житлобуд» перейшло до ПAT «Дельта Банк».

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором укладеним між TOB «МЖК Житлобуд» та ПАТ «Кредитпромбанк» та всіма договорами забезпечення.

Підписуючи договір іпотеки, іпотекодавець добровільно погоджується на встановлення особливого порядку розпорядження іпотекодержателем об'єктом іпотеки, беручи при цьому на себе відповідні зобов'язання стосовно виконання умов кредитного договору.

Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» визначено порядок відступлення прав за іпотечним договором. За змістом вказаної правової норми відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Разом з тим, ставлячи під сумнів легітимність договору відступлення права вимоги, апелянт не надав доказів на підтвердження своїх доводів.

Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Дельта Банк», на спростування доводів ОСОБА_2І про порушення Банком строків пред'явлення до нього позову, зазначає, що строк позовної давності було перервано, крім рішення господарського суду Полтавської області від 16.09.2015 року, поданням 10.07.2015 року позовної заяви АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Вказані доводи колегія судів не може взяти до уваги, оскільки перебіг позовної давності може перериватися в разі звернення позивача до суду, проте як вбачається з матеріалів справи позов пред'явлений 10.07.2015 року Банком до ОСОБА_2 мав інший предмет спору та пред'явлений позивачем за іншими матеріально правовими підставами, а отже не може переривати строк позовної давності у правовідносинах зі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком зробленим у постанові верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-1763цс16.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення районного суду скасувати, ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, в зв'язку з пропуском троку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 374, ч.1 п.2, 3, 4 ст. 376, 382 - 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року - скасувати. Ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25.12.2019 року.

Головуючий суддя: О.О.Панченко

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов