ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1533/19 Справа № 201/3241/18 Суддя у 1-й інстанції - Ходаківський М.П. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, Настека Сергій Іванович, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування рішень.

Під час розгляду справи від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просив суд заборонити відчуження земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 має змогу безперешкодно відчужити спірне майном, що може утруднити виконання рішення суду в випадку прийняття його на користь позивача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення позову у даній справі шляхом заборони відчуження спірної земельної ділянки. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано надані позивачем докази намірів відповідача на відчуження земельної ділянки, зокрема - газеті, у якій було розміщено відповідне оголошення.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступні обставини.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивачем не обґрунтовано необхідність забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову у даній справі є земельна ділянка та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову вказаним ним способом утруднить виконання рішення справи у даній справі у зв"язку з наявністю у відповідача наміру вчинити дії по відчуженню спірної земельної ділянки та будинку, про що у газеті ним було дано відповідне оголошення.

Наведені обставини свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може вподальшому ускладнити його виконання.

Тому висновок суду прешої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є помилковим.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не призведе до необґрунтованого обмеження права власника на користування майном.

За таких обставин колегія суддів вважає, що для уникнення обмеження права користування відповідача належним йому майном, доцільно заборонити йому відчужувати спірне нерухоме майно до вирішення справи по суті, що не обмежить жодним чином право власника на його користування, а лише, щодо його розпорядження.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2018 року скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1065 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (і.н.НОМЕР_2) та житлового будинку (літ.А-1-житловий будинок, літ.В-сарай, літ.Д.Е-убиральні, №1-6-споруди, 1, П, Ш, 1V-замощення), який розташовано за адресою:АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (і.н.НОМЕР_2).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 352,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко