Справа № 168/827/19
Провадження № 2/168/263/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Островерха Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини вищевказаного будинку. Вона та дружина померлого - ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом, прийняли спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем не час відкриття спадщини. Таким чином, її мати ОСОБА_3 набула право на 3/4 частки, а позивач - 1/4 частки будинку. Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя остання склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу все належне майно. Після смерті матері ОСОБА_3 позивач прийняла спадщину за заповітом, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно.

Ухвалою судді від 12 листопада 2019 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 03 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак її представник ОСОБА_4 03 грудня 2019 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить розглядати справу без його та позивача участі.

Крім того представником позивача ОСОБА_4 13 грудня 2019 року було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак зроблено це було в порушення приписів частини 8 статті 83 ЦПК (на стадії судового розгляду та без обґрунтування причин пропуску строку), крім того відповідно до зазначеної постанови відмолено ОСОБА_1 в той час як повивач є ОСОБА_1 , а тому такий доказ судом не приймається до уваги.

Представник Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області у судове засідання не з`явився, 28 листопада 2019 року подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати за його відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 26/2007, заведеної після смерті ОСОБА_3 , встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (аркуш справи 7). У 1964 році, під час спільного проживання у шлюбі, останні побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Вказані обставини стверджуються довідкою, виданою виконкомом Смідинської сільської ради від 20 вересня 2019 року № 726 (аркуш справи 11) та витягом з погосподарської книги №3 за 2019 рік (аркуш справи 12).

Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом.

Отже, вказане нерухоме майно не є самовільним будівництвом та, у відповідності до статті 22 КЗпШС в редакції 1969 року, вважається спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і право кожного з них щодо володіння, користування і розпорядження цим майном є рівним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (аркуш справи 10). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину спірного нерухомого майна. Позивач та її матір - ОСОБА_3 постійно проживали разом з ОСОБА_2 на день його смерті (аркуш справи 11), у контексті частини третьої статті 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину. Таким чином ОСОБА_3 , набула право на 3/4 частки спірного нерухомого майна, а позивач - 1/4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 (аркуш справи 9). За життя ОСОБА_3 30 серпня 2006 року склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1 , заповіт не змінений та не відмінений (аркуш справи 8). Позивач постійно проживала з матір`ю на день її смерті (аркуш справи 11), у контексті частини третьої статті 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, і, крім того, у встановлений законом шестимісячний строк 05 лютого 2007 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (аркуш справи 38), отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (аркуш справи 48-50). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , немає.

Постановою державного нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори Хвещук А.В. від 17 жовтня 2019 року за №667/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останній, як спадкодавцю (аркуш справи 15).

Таким чином суд приходить до переконання, що 3/4 частини житлового з господарськими будівлями та спорудами будинку входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи на зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання права власності за законом на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до частин 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою та її представником не надано суду постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , на спадкове майно.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в зазначеній частині, оскільки позовні вимоги є передчасними.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11-13, 83, 141, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Смідинська сільська рада Старовижівського району Волинської області, адреса місця знаходження: вулиця Грушевського, 9, село Смідин, Старовижівський район, Волинська область, код за .

Суддя О.В. Назарук