УХВАЛА

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 295/3/18

провадження № 61-19504св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2019 року у складі судді Лєдньова Д. М. та постанови Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Шевчук А. М., Талько О. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення.

Позов мотивовано тим, що у період з 1998 року по 2008 рік вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , під час якого подружжя за спільні кошти збудувало будинок по АДРЕСА_1 .

Внаслідок виникнення спору між вказаними особами з приводу набутого майна подружжя, у червні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом,

в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видано на ім`я ОСОБА_3 , визнати договір дарування спірного будинку від 29 квітня 2015 року, який укладений між колишнім її чоловіком ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_2 , недійсним, визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнати за позивачем та відповідачем право власності по Ѕ частини будинку за кожним.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада

2017 року спірний житловий будинок визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та за позивачем визнано право власності на

Ѕ частину будинку.

Посилаючись на те, що з боку відповідача ОСОБА_2 , який також є співвласником Ѕ частини спірного будинку, чиняться перешкоди у реалізації нею прав власності на майно, вона не має можливості як власник потрапити до будинку та користуватися ним, ОСОБА_1 просить вселити її в будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2019 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_1 в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2019 року - без змін.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Також заявник просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу № 295/3/18 з Богунського районного суду м. Житомира. У задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень відмовлено.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшло повторене клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2019 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року.

Відповідно до частини восьмої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки заявником не зазначено обґрунтованих підстав та не надано відповідних доказів на підтвердження своїх доводів - клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правило статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира

від 09 квітня 2019 року та постанови Житомирського апеляційного суду

від 30 вересня 2019 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська