ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/916/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/34/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: представник відповідача ОСОБА_4., прокурор Параскевич О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року (суддя - Шуригіна О.В.) за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, Новоушицької районної державної адміністрації до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Тетяни Володимирівни про визнання недійсною та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Хмельницька ОДА), Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Новоушицька РДА Хмельницької області) звернувся до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України), приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Т. В. (далі - приватний нотаріус Хмельницького МНО) про визнання недійсною та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу та знесення нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що розпорядженням голови Новоушицької РДА Хмельницької області від 17.05.2007 року держаному підприємству «Красилівський агрегатний завод» (далі - ДП «Красилівський агрегатний завод») був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для облаштування пляжу за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20.11.2012 року затверджено проект землеустрою та вирішено передати ДП «Красилівський агрегатний завод» в оренду земельну ділянку площею 1,1781 га із земель водного фонду терміном на 49 років. На підставі вказаного розпорядження 24.12.2012 року між Новоушицькою РДА Хмельницької області та ДП «Красилівський агрегатний завод» укладений договір оренди земельної ділянки.

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_5 протягом 2009 - 2010 років здійснено будівництво об'єкта нерухомості (елінга) на землях водного фонду. Прокурор зазначав, що з метою узаконення самочинного будівництва ОСОБА_5 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га з ДП «Красилівський агрегатний завод», відповідно до умов якого суборендарю надано право на встановлення споруд.

29 жовтня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю (далі - ІДАБК) зареєстровано декларацію № 80, подану ОСОБА_5 про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ). На підставі декларації реєстраційною службою Новоушицького районного управління юстиції за вказаною особою зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно з договором купівлі-продажу від 08.09.2014 року елінг з кімнатами відпочинку відчужено ОСОБА_6

Прокурор вказував, що рішеннями Апеляційного суду Хмельницької області від 22.04.2015 року (справа №680/727/14-ц) залишено в силі судові рішення районного суду, якими визнано недійсними договори суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га та їх державну реєстрацію. Ухвалами суду касаційної інстанції ці рішення апеляційного суду залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями встановлено факт незаконності укладання договір суборенди земельних ділянок, вчинених з метою узаконення самочинного будівництва нерухомого майна, яке не є гідротехнічною спорудою і не може бути споруджено у прибережній захисній смузі.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просив визнати недійсною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації ХМ № 80, та скасувати її; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 08 вересня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; скасувати рішення приватного нотаріуса Хмельницького МНО Нагорної Т. В. від 08.09.2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_6 на елінг з кімнатами відпочинку, що розташований по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5 знести самочинне будівництво за вказаною адресою.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року позов заступника прокурора Хмельницької області задоволено частково.

Скасовано реєстрацію декларації від 29 жовтня 2013 року № ХМ 80 про готовність об'єкта - елінгу з кімнатами відпочину (А-ІІ) до експлуатації, яка подана ОСОБА_5

Визнано недійсним договір купівлі-продажу елінгу з кімнатами відпочинку №1188, виданий 08 вересня 2014 року приватним нотаріусом Хмельницького МНО Нагорною Т.В., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Скасовано рішення приватного нотаріуса Хмельницького МНО Нагорної Т. В. від 08 вересня 2014 року, індексний номер 15649580, про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_6 на елінг з кімнатами відпочинку, що розташований по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що будівництво елінгу з кімнатами відпочинку здійснено у прибережній захисній смузі, без належних доказів на будівництво, тому суд дійшов висновку про необхідність скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Ураховуючи те, що об'єкти самочинного будівництва не є об'єктами права власності та не можуть бути відчужені в подальшому, суд дійшов висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт. Посилаючись на те, що спірний об'єкт не відноситься до гідротехнічних споруд, будь-яка перебудова є неможливою, суд зобов'язав ОСОБА_5 знести самочинно збудований елінг з кімнатами відпочинку.

В апеляційні скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги вказувала, що судом першої інстанції не враховано, що елінг є гідротехнічною спорудою, що підтверджується висновком експертизи. Він призначений для ремонту, зберігання водного транспорту та відпочинку обслуговуючого персоналу. Позивачем не доведено та не підтверджено доказами, що будівництво елінга проведено з порушенням норм чинного законодавства, а також що будівництво здійснено в прибережній захисній смузі.

Крім того, вимоги щодо скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації і скасування рішення нотаріуса про реєстрацію права власності на нерухоме майно підлягали розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Справа судами переглядалась неодноразово.

Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 - ОСОБА_4. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор Параскевич О.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити.

ОСОБА_5, приватний нотаріус Нагорна Т.В. , представники Хмельницької обласної державної адміністрації, Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з'явилися, про час про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Новоушицької РДА Хмельницької області від 17 травня 2007 року ДП «Красилівський агрегатний завод» був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для облаштування пляжу на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди ДП «Красилівський агрегатний завод» за межами населеного пункту села Рудківці Новоушицького району Хмельницької області для рекреаційного призначення (облаштування пляжу). Цим розпорядженням вирішено передати в оренду земельну ділянку загальною площею 1,1781 га із земель водного фонду терміном на 49 років.

24 грудня 2012 року між Новоушицькою РДА Хмельницької області та ДП «Красилівський агрегатний завод» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоушицькому районі. Протягом 2009-2010 років ОСОБА_5 здійснено будівництво об'єкта нерухомості (елінгу) на земельній ділянці, віднесеній до земель рекреаційного призначення.

16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_5 укладено договір суборенди №06-205 земельної ділянки площею 0,0309 га, відповідно до умов якого суборендарю надано право на встановлення споруд.

Протягом 2009-2010 років ОСОБА_5 здійснено будівництво об'єкта нерухомості (елінгу) на земельній ділянці, віднесеній до земель рекреаційного призначення.

29 жовтня 2013 року ІДАБК зареєстровано декларацію ХМ № 80, подану ОСОБА_5, про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ)), на підставі якої реєстраційною службою Новоушицького районного управління юстиції за вказаною особою зареєстровано право власності на нерухоме майно.

08 вересня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу елінгу з кімнатами відпочинку, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького МНО Нагорною Т. В. та проведено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_6 на елінг з кімнатами відпочинку, що розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року (справа №680/727/14-ц), яке набрало законної сили та залишеним в цій частині без змін рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.04.2015 року, визнано недійсним договір суборенди №06-205 земельної ділянки площею 0,0309 га та скасовано його державну реєстрацію.

Зазначеними судовими рішеннями було встановлено, передана в оренду земельна ділянка віднесена до земель рекреаційного призначення. Спірний договір суборенди від 16 серпня 2013 року укладений з порушенням вимог статті 8 Закону України «Про оренду землі», оскільки сторони самовільно включили до умов договорів право суборендаря на встановлення на орендованій земельній ділянці, яка була надана для облаштування пляжу, інших споруд. Встановлено, що елінг з кімнатами відпочинку не може бути визнаний гідротехнічною спорудою.

Відповідно до частини першої, другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Оскільки ОСОБА_5 самочинно збудувала елінги з кімнатами відпочину на земельній ділянці у межах прибережної захисної смуги, яка не була відведена для цієї мети, висновок суду першої інстанції, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації здійснена неправомірно та підлягає скасуванню є правильним.

Виходячи з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 13.06.2018 року у справі №816/421/17 провадження №11-543апп18, постанові від 27.06.2018 року у справі №814/104/17, провадження №11-607апп18, спір щодо оскарження декларації про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої виникло право власності, що є предметом оспорювання, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина перша статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Під час розгляду справи судом встановлено, що самочинне будівництво елінгу з кімнатами відпочинку здійснено у прибережній захисній смузі. Зазначена обставина також підтверджується судовими рішеннями по цивільній справі № 680/727/14-ц.

Згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Частиною другою статті 45 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі він набуває статусу позивача.

Обґрунтовуючи позов, заступник прокурора Хмельницької області зазначав, що порушення громадянами вимог законів, які регулюють право користування природними об'єктами зачіпає інтереси держави, оскільки порушується встановлений державою порядок їх отримання та користування.

Встановивши, що спірні договори суборенди суперечили нормам цивільного та земельного законодавства України, порушували право власності і користування земельними ділянками, а прокурор обґрунтував у позовній заяві необхідність захисту майнових інтересів держави в обраний ним спосіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу, яким порушують право власності держави на землі водного фонду, в особі місцевих державних адміністрацій, які не є органами архітектурно-будівельного контролю, а реалізують права власника земельних ділянок у спірних правовідносинах, а також про скасування рішень приватного нотаріуса про державну реєстрацію права приватної власності.

Колегія суддів погоджуються з висновками суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про знесення об'єкта самочинного будівництва, оскільки будівництво здійснено у межах прибережної захисної смуги на підставі договорів суборенди, які судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнані недійсними, на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, об'єкт не відноситься до гідротехнічних споруд, відтак будь-яка його перебудова є неможливою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк