КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів: Нежури В.А., Сержанюка А.С.,

при секретарі - Перебитюку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь заподіяної матеріальної та моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилались на те, що 28 серпня 2016 року о 12:16 год. на 60 км. Автодороги «Київ-Харків» сталася ДТП за участю автомобіля «Хонда ЦРВ» (державний номер НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Шевроле Авео», (державний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року № 755/221/17, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту ДТП 28 серпня 2016 року.

В звіті № 95-D/23/4 від 12 вересня 2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ), вказано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ) станом на 12 вересня 2016 року складає 266 493,69 грн.

Позивачі зазначали, що це саме стільки коштів необхідно для відновлення автомобіля в придатний для експлуатації стан.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, в зв`язку з чим, ОСОБА_1 отримано страхове відшкодування в розмірі 48 793,23 грн., однак цих коштів недостатньо для відновлення належного йому на праві власності автомобіля.

Позивачі вказували, що витрати на лікування ОСОБА_2 внаслідок ДТП становлять 552 грн., а також їм завдана моральна шкода, яка полягає у особистих стражданнях у зв`язку із виникненням ДТП, отриманням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, стресу та постійних переживань протягом тривалого часу, докладання зусиль для відновлення та захисту своїх прав.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 552 грн. матеріальних збитків та 25 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків в розмірі 217 700 грн. 46 коп. та 45 000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 701,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1 000,00 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 28,76 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь завданої матеріальної шкоди в розмірі 1 000,00 грн та в цій частині постановити нове рішення про часткове задоволення його позовних вимоги в цій частині, стягнувши з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 83 900 грн.

Вирішити питання про стягнення з ОСОБА_3 понесених ним судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

В іншій частині, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

У апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не з`ясував, чи погоджується він з тим, що його автомобіль є фактично та фізично знищеним та неправильно застосував норми матеріального права до спірних відносин.

Відзиви на апеляційну скаргу від ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» до суду не надійшли.

Від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшла заява. в якій вона вказує на те, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 серпня 2016 року о 12:16 год. на 60 км. Автодороги «Київ-Харків» сталася ДТП за участю автомобіля «Хонда ЦРВ» (державний номер НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Шевроле Авео», (державний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року № 755/221/17, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту ДТП 28 серпня 2016 року.

В подальшому, 31 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») із повідомленням про ДТП.

На виконання вимог ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», 03 вересня 2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було направлено представника ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» для оцінки шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ).

Протокол огляду, у якому зафіксовано вичерпний перелік пошкоджень, пов`язаних з ДТП, яка сталася 28 серпня 2016 року, підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

На основі даного протоколу огляду, ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» 12 вересня складено звіт № 95-D/23/4

В звіті № 95-D/23/4 від 12 вересня 2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ), вказано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ) станом на 12 вересня 2016 року складає 266 493,69 грн., а його ринкова вартість до моменту пошкодження складала 131 693, 23 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку

Так як вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку є рівною його ринковій вартості на момент ДТП - 131 693,23 грн.

У зв`язку з тим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ) перевищили вартість вказаного транспортного засобу до моменту настання ДТП, тому його на підставі ст. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» визнано фізично знищеним.

В звіті № 42-D/24/1 від 19 вересня 2016 року про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ) вказано, що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Шевроле Авео» (державний номер НОМЕР_2 ) на дату оцінки складає 81 900,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за Полісом № АЕ/9534627.

Відповідно до Полісу № АЕ/9534627 від 22 травня 2016 року страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Згідно заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування від 07 серпня 2017 року, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт № ЦВ/162904 від 13 вересня 2017 року та розрахунок страхового відшкодування на суму виплати 48 793,23 грн. (131 693,23 грн.(ринкова вартість Т/З до ДТП - 81 900,00 грн.(ринкова вартість пошкодженого Т/З) - 1000 грн. (франшиза) - 48 793,23 грн.).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 від 13 вересня 2017 року вбачається, що, останній отримав від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за наслідками настання страхового випадку страхове відшкодування у розмірі 48 793,23 грн., як різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до ДТП - 131 693,23 грн. та його ринкову вартість після ДТП - 81 900,00 грн.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

В ч. 1 ст. 1194 ЦК України вказано, що особа,яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону, обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим, чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 , які викладені ним в апеляційній скарзі про те, що при розгляді справи, Києво-Святошинський районний суд Київської області неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норм матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, не з`ясовано, чи погоджується позивач з тим, що його автомобіль є фактично та фізично знищеним, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються доказами, які містяться в матеріалах цивільної справи, на підставі яких, Києво-Святошинський районний суд Київської області не надаючи переваги доказам позивача у справі, які заперечуються відповідачем (принцип змагальності сторін) з дотриманням гарантії всебічного і повного з`ясування обставин справи, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь заподіяних ДТП матеріальних збитків в розмірі 1000 грн. (розмір франшизи).

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як оскаржуване ОСОБА_1 судове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а висновків суду першої інстанції скаржник не спростував, тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 351, 352, 354, 355, 356, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.П. Коцюрба

Судді: В.А. Нежура

А.С. Сержанюк