Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

в особi суддi - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

позивача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС України

«Інформ-Ресурси» - ОСОБА_5

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Ужгороді спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції, Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді Закарпатської області про повернення транспортного засобу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції, Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді Закарпатської області про повернення транспортного засобу та стягнення моральної шкоди .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником транспортного засобу «Daewoo Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак AO 4458 AT, 2009 року випуску. 16.03.2016 року належним йому транспортний засіб «Daewoo Lanos», був доставлений на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів, який є в підпорядкуванні ОСОБА_6 філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси" у відповідності до акту огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання №52 від 16.03.2016 року та Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16.03.2016 року, що підтверджується листом ДП "Інформ- Ресурси" від 07.07.2017року.

Автомобіль позивача був поміщений на спеціальний майданчик співробітниками Управління патрульної поліції у містах Ужгорода та Мукачеві Департаменту патрульної поліції після того як 16.03.2016 року приблизно 0 05.00 ранку в с.Оріховиця невідомі особи нанесли ОСОБА_2 удар в область голови пустою пляшкою з під горілки спричинивши тілесні ушкодження та здійснили угон автомобіля. Також зник техпаспорт на вказаний транспортний засіб.

Після лікування позивач звернувся до ОСОБА_6 філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси", щоб забрати свій автомобіль, проте йому повідомили про необхідність здійснення оплати за зберігання автомобіля.

Звернення позивача до Управління патрульної поліції та прокурора виявилися марними.

На зроблений в його інтересах адвокатський запит в Управління Патрульної Поліції у

містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту Патрульної поліції, була надана відповідь від 21.11.2016 року про те, що 16.03.2016 року близько 06.00 год. працівниками Управління за порушення правил дорожнього руху на перехресті вулиць Станційна-Мукачівська в м.Ужгороді було зупинено автомобіль марки ЗАЗ Ланос, н.з. АО 4458АТ, водій якого перебував у стані алкогольного сп'яніння. Оскільки зупинений транспортний засіб

знаходився на перехресті із порушенням правил дорожнього руху та суттєво перешкоджав дорожньому руху, тому керуючись ст.265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постановою Кабінету міністрів України від 17.02.2016 року № 1102 «Про порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» поліцейськими було викликано евакуатор для доставления його на спеціальний майданчик. Після прибуття евакуатора поліцейським у присутності двох

свідків і представника підприємства, якому належить евакуатор, було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та передано автомобіль представнику підприємства, що здійснює доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик. Також позивачу повідомили, що доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик за допомогою спеціального автомобіля- евакуатора, зберігання та видача, проводиться державним підприємством МВС України «Інформ-Ресурси», з яким укладений в

установленому порядку договір». Це підтверджується листом з Управління патрульної поліції від 21.11.2016 року.

В подальшому, листом від 07.07.2017 року№25 ДП "Інформ-Ресурси" повідомило

позивачу, що для отримання належного йому транспортного засобу йому необхідно сплатити відповідні платежі за транспортування та зберігання ТЗ.

Позивач зазначає у позові, що таким чином склалася така ситуація, що при наявності кримінального провадження, автомобіль не визнаний речовим доказом, тому прешкоджає поверненню автомобіля в порядку КПКУ.

Також з огляду на те, щосприводу події, що мала місце 16.03.2016 року близько 06.00 год. працівниками Управління за порушення правил дорожнього руху на перехресті вулиць Станційна-Мукачівська в м.Ужгороді також не складено адміністративний протокол, позивач позбавлений можливості повернути автомобіль в порядку КУпАП, що змусило його звернутися за захистом своїх прав до суду в порядку ЦПКУ, оскільки внаслідок незаконного утримання його

майна, є порушеними права позивача по користуванню та розпорядженню автомобілем.

Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які полягали у неповненні йому належного тарнсопртного засобу, він втратив спокій і сон, зазнав зайвих турбот, адже більше року не не міг користуватися належним йому автомобілем, тобто було порушено його право власності.

З огляду на вищенаведене, завдану ОСОБА_2 моральну шкоду відповідачами оцінює в 60 000грн. , яку просить стягнути по 30 000грн. з кожного, адже жоден з них, розуміючи що позивач є потерпілим, не вжили жодних заходів щодо врегулювання спору в позасудовому порядку.

На підставі викладеного позивач просить суд зобов'язати Державне підприємство Міністерства Внутрішніх Справ України «Інформ ресурси» в особі ОСОБА_6 філії Державного Міністерства Внутрішніх Справ України Інформ-Ресурси» безкоштовно повернути йому - ОСОБА_2 транспортний засіб «Daewoo Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак AO 4458 AT, 2009 року випуску та стягнути з Державного підприємства Міністерства Внутрішніх Справ України "Інформ-Ресурси» та Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліціїкористь ОСОБА_2 користь моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок з кожного.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліціїв судове засідання не зявився, хоч був повідомлений про дату та час розгляду справи. Разом з тим подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні даного позову з тих підстав, що дії поліцейських, повязані зі складанням акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та викликом евакуатора для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик були зроблені на виконання вимог та положень КУПАП, Інструкції та Порядку, а тому є правомірними. Також вказує на відсутність між позивачм та Управлінням спірних правовідносин, оскільки вказаний ОСОБА_2 транспортний засіб не утримується даною структурою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2018 року замінено у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ДП Міністерства Внутрішніх справ України «Інформ- Ресурси», Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про повернення транспортного засобу та стягнення моральної шкоди неналежного відповідача ОСОБА_6 філію ДП МВС України «Інформ- Ресурси» на належного - ОСОБА_4 міжрегіональну філію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» ( 79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 1).

Представник відповідача ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС Україн «Інформ-Ресурси» - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Зокрема у відзиві зазначено, що автомобіль НОМЕР_1 зберігається на спеціальному майданчику підприємства, у стані зафіксованому в акті огляду та тимчасового тримання. За час зберігання, а саме з 16.03.2016 року ЗМФ ДП МВС України «Інформ Ресурси» понесені витрати за зберігання даного транспортного засобу, розміри яких визначені спільним наказом МВС України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10.10.2013 року № 967/1218/869.Відповідач вважає, що за наявності реальної можливості безперешкодного отримання автомобіля позивачем за умови предявлення ним документів, що посвідчують право власності на нього та оплати витрат за зберігання транспортного засобу, підстав для звернення з даним позовом до суду у позивача не було. Тому на думку відповідача правовідносини між позивачем та ЗМФ ДП МВС України «Інформ Ресурси» мали місце не в площині чинення відповідачем перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а в площині обгрунтованої відмови відповідача видати позивачу належний йому транспортний засіб внаслідок відмови останнього компенсувати втрати на зберігання автомобіля.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2018 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про повернення транспортного засобу та стягнення моральної шкоди в якості співвідповідача Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді Закарпатської області ( м. Ужгород, пл. Поштова, 3).

Представник Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді Закарпатської області в судове засідання не зяився, хоч був повідомлений про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Відзиву до суду від нього не надходило.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши всі надані сторонами письмові докази та обгрунтування, судом встановлено наступні обставини.

17.03.2016 року за дорученням начальника СВ Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_7 від 17.03.2016 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429 за повідомленням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 16.03.2016 року, який просить прийняти міри до не встановлених осіб, які 16.03.2016 року приблизно о 05.00 годин пребуваючи в с. Оріховиця, Ужгородського району напроти будинку № 1 А умисно з корисливих мотивів попередньо нанесли удар в область голови пустою пляшкою з-під горілки, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, після чого невідомий сів за кермо трансопртного засобу марки «Дево Ланос», д.н.з. НОМЕР_2, зеленого кольору, умисно таємно здійснили угон вищевказаного транспортного засобу та зникли в невідомому напрямку. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 289 КК України.

З доданого до матеріалів цивільної справи витягу з кримінального провадження № 0000429 від 17.03.2016 року вбачається, що в такому зазначено орган досудового розслідування Ужгородське районне віділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Позивачем додано в якості доказу протокол допиту його в даному кримінальному провадженні від 17.03.2016 року в якості потерпілого.

Також на підставі письмових доказів, зокрема Листа начальника Департамену патрульної поліції Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_8 № 53-аз/41/15/01-2016 встановлено, що 16.03.2016 року близько 06 год 00 хв. працівниками Управління за порушення ПДР України на перехресті вулиць Станційна-Мукачівська в м. Ужгород було зупинено автомобіль НОМЕР_3, водій якого перебував в стані алкогольного спяніння. Оскільки зупинений транспортний засіб знаходився на перехресті із порушенням ПДР України та суттєво перешкоджав дорожнього руху, тому поліцейськими було викликано евакуатор для доставлення його на спеціальний майданчик. Після прибуття евакутора поліцейськими у присутності двох свідків складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та передано автомобіль представнику підприємства, що здійснює доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик. Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик за допомогою спеціального автомобіля-евакуатора, зберігання та видача, проводиться державним підприємством МВС України «Інформресурси», з якими укладений в установленому порядку договір.

Із вищевказаного вбачається, що в даному випадку належний позивачу ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Дево Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 став обєктом розгляду як кримінального провадження так і адміністративного.

З пояснень, наданих ОСОБА_2В та його представником в судовому засіданні та з письмових доказів вбачається, що позивач в рамках кримінального провадження звернувся 21.06.2016 року до керівника Ужгородської місцевої прокуратури зі скаргою про повернення належного йому транспортного засобу«Дево Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 з тих підстав, що такий був поміщений на штрафмаданчик, однак жодних слідчих дій з таким не проведено, а в його поверненні власнику безпідставно відмовляють.

З листа першого заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 № 01-114/1377-16 (2152) від 24.06.2016 року у відповідь на скаргу ОСОБА_2 вбачається, що вказана скарга була направлена для організації розгляду питання щодо видачі належного скаржнику автомобіля Начальнику СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7

При цьму в листі зазначено, що розгляд доводів, викладених у скарзі, необхідно провести відповідно до вимог КПК та про результати розгляду повідомити ОСОБА_2

Позивач та його представник пояснили, що в рамках кримінального провадження, всупереч поданій скарзі не було вирішено питання щодо повернення належного ОСОБА_2 транспортного засобу.

Вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2018 року заходи з метою забезпечення доказів, якою було зобовязано Ужгородський РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області в строк до 30.10.2018 року письмово повідомити суд щодо стану розгляду кримінального провадження № 0000426, внесеного до ЄРДР 17.03.2016 року, місцезнаходження транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2, 2009 року випуску, правові підстави для знаходження вказаного т/з у певному місці з наданням відповідних підтверджуючих документів ( постанови слідчого, ухвали суду тощо), результатів не дали.

Жодних даних стосовно стану розгляду кримінального првадження 0000426, внесеного до ЄРДР 17.03.2016 року, суд не отримав, про підстави невиконання ухвали суду не повідомлено.

У відповідності до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Виходячи з вказаної норми закону та з наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб так і не був визнаний у кримінальному провадженні 0000426 речовим доказом, оскільки відсутні будь-які дані з цього приводу. В даному випадку суд не може оцінювати дії чи бездіяльність слідчих органів щодо досудового розслідування кримінального провадження, відкритого за заявою ОСОБА_2, що стосується угону належного йому трансопртного засобу, оскільки такі не є предметом даного спору.

Разом з тим встановлені обставини свідчить про те, що таким чином ОСОБА_2, всупереч тому, що є потерпілим у відкритому кримінальному провадженні, був позбавлений можливості вирішити питання повернення належного йому транспортного засобу в порядку чинного КПК.

Досліджуючи обставини поміщення належного ОСОБА_2 автомобіля на штрафмайданчик, суд також змушений виходити виключно із даних, наданих сторонами під час розгляду цивільної справи.

Як же попередньо встановлено 16.03.2016 року близько 06 год 00 хв. працівниками Управління за порушення ПДР України на перехресті вулиць Станційна-Мукачівська в м. Ужгород було зупинено автомобіль НОМЕР_3, водій якого перебував в стані алкогольного спяніння. Оскільки зупинений транспортний засіб знаходився на перехресті із порушенням ПДР України та суттєво перешкоджав дорожнього руху, тому поліцейськими було викликано евакуатор для доставлення його на спеціальний майданчик Департамену патрульної поліції Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві.

Позивач та його представник неодноразово зверталися до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції із запитами про повернення автомобіля НОМЕР_3 власнику.

У відповідь на вказані запити Начальник Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції повідомив, що доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик за допомогою спеціального автомобіля-евакуатора, зберігання та видача, проводиться державним підприємством МВС України «Інформресурси», з якими укладений в установленому порядку договір.

В даному випадку суперечливою та неоднозначною є та обставина, що у відповідь на звернення ОСОБА_2 Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції такий не отримав жодних даних щодо складення адміністративного протоколу по факту зупинення належного позивачу автомобіля, всупереч тому, що як вже попередньо встановлено судом 16.03.2016 року близько 06 год 00 хв. працівниками Управління за порушення ПДР України на перехресті вулиць Станційна-Мукачівська в м. Ужгород було зупинено автомобіль НОМЕР_3, водій якого перебував в стані алкогольного спяніння.

Жодних даних стосовно затриманої особи за кермом належного позивачу автомобіля суду не надано. Також відсутні будь-які відомості щодо притягнення винної особи до адмінстартивної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, порушення правил дорожнього руху тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17.12. 2008 року «Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання» (Надалі Порядок) врегульовано порядок процедури тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції (далі - поліцейські), зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.

Ч.2. вказаного Порядку унормовано, що тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - пятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1,206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В даному конкретному випадку суд позбавлений можливості надати оцінку правовим підставам та законності затримання належного позивачу транспортного засобу, оскільки надані відповідачами дані вкрай суперечливі. Зокрема зі змісту вже попередньо описаного листа начальника Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції від 21.11. 2016 року слідує, що водій транспортного засобу«Дево Ланос», д.н.з. НОМЕР_2був затриманий в стані алкогольного спяніння. Той же лист свідчить, що зупинений транспортний засіб знаходвся на прехресті із порушенням правил дорожнього руху та прешкоджав руху, що й стало підставою для його поміщення на штрф майданчик.

Порядком регламентовано тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, яке проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Звичайно в даному випадку відкритим залишається питання щодо затримання водія транспортного засобу в стані алкогольного спяніння і одночасне виявлення трансопртного засобу на перехресті, який перешкоджав руху.

Беззаперечним однак залишається той факт, що відсутні будь-які відомості щодо перебування позивача ОСОБА_2 за кермом належного йому автомобіля в стані алкогольного спяніння чи ж перешкоджання ним дорожньому руху, такого не притягнуто до адміністративної відповідальності за будь-яке порушення правил дорожнього руху тощо. Натомість такий, як вже попередньо встановлено, звертався до правоохороних органів із заявою про викрадення належного йому автомобіля, доказом чого є відкрите кримінальне провадження.

У разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком із зазначенням: дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання транспортного засобу; прізвища, імені та по батькові, спеціального звання, посади, найменування органу (підрозділу), у якому проходить службу поліцейський, який приймає рішення про тимчасове затримання транспортного засобу; типу, марки, номерного знака, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується.

Відповідачами не надано суду в якості доказу акт огляду та тимчасового затримання належного позивачу транспортного засобу.

Частиною 10 Порядку визначено, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання.

Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Частиною 12 Порядку регламентовано, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.

Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата.

Згідно ч. 13 Порядку за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС та Мінекономрозвитку розмірі за погодженням з Мінфіном.

Представник відповідача ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС Україн «Інформ-Ресурси» - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт, що автомобіль НОМЕР_1 зберігається на спеціальному майданчику підприємства, у стані зафіксованому в акті огляду та тимчасового тримання. Також повідомив, що за час зберігання, а саме з 16.03.2016 року ЗМФ ДП МВС України «Інформ Ресурси» понесені витрати за зберігання даного транспортного засобу, розміри яких визначені спільним наказом МВС України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10.10.2013 року № 967/1218/869.Відповідач вважає, що правовідносини між позивачем та ЗМФ ДП МВС України «Інформ Ресурси» мали місце не в площині чинення відповідачем перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а в площині обгрунтованої відмови відповідача видати позивачу належний йому транспортний засіб внаслідок відмови останнього компенсувати втрати на зберігання автомобіля, оскільки зупинений транспортний засіб знаходився на перехресті із порушенням ПДР України та суттєво перешкоджав дорожнього руху.

Разом з тим суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 не є особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення павил дорожнього руху, такого не визнано винним в порядку КУПАП, нотомість такий є особою, яка є потерпілою від вчиненого кримінального правопорушення, під час якого був позбавлений можливості користуватись належним йому транспортним засобом.

З цих підстав суд не знаходить правових підстав для утримання ОСОБА_4 міжрегіональною філією ДП МВС Україн «Інформ-Ресурси» поміщеного на штраний маданчик транспортного засобу«Дево Ланос», д.н.з. НОМЕР_2, належного ОСОБА_2

Фактично від позивача вимагають плату за утримання автомобіля всепереч тому, що ОСОБА_2 став жертвою обставин, які з невідомих причин не були встановлені правоохоронними органами ані в кримінальному провадженні, ані в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в законному порядку користуватися належною йому власністю.

До основних засад цивільного законодавста у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановених Конституцією України та заоконом, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

В ст. 15 ЦК України законодавець передбачив, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 p. гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Так само, як це передбачено відповідно до більшості інших гарантованих Конвенцією основних прав, держава може обмежити здійснення права на власність. Вона може позбавити особу її майна «в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом». Вона може також «вводити в дію такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів» або для забезпечення сплати різних штрафів, податків та ін.

Практика Європейського суду свідчить про те, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства прерогатива національних органів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_2 довів, що всупереч його обгрунтованих звернень до відповідачів, такий був позбавлений можливості у предбачених законом порядку повернути належний йому транспортний засіб, який вибув із його володіння не з його вини. Також суд не знаходить жодних правових підстав відмови у поверненні транспортного засобу власнику без сплати коштів за його утримання, адже такий не визнаний винним у жодному адміністративному порушенні і не з його вини транспортний засіб опинився на штрафному майданчику.

За таких обставин суд задовольняє позов в частині зобовязання ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» повернути безкоштовно ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, 2009 року випуску.

Вивчивши ж вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень з кожного, суд виходить із наступного.

Предметом докузування усправах, що виникають із заподіяння морально шкоди, є: чи мали місце дії(бездіяльність) відповідача, що заподіяли позивачу моральну шкоду, в чому вони полягали; приичний зв'язок між спричиненням шкоди і фізичними, душевними чи іншими стражданнями, що наступили, ступінь вини заподіювача шкоди тощо.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з того, що на даний час жодним правовим актом, рішенням суду тощо не встановлено вину конкретних осіб, яка полягає у незаконному та безпідставному вилученні та неповерненні належного ОСОБА_2 майна, суд не має правових підстав для стягнення на його користь вказаної ним у позові моральної шкоди з відповідачів, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити - частково.

Зобовязати ОСОБА_4 міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» повернути ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, 2009 року випуску.

В решті позовної заяви відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1