РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ј частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача. Також просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач не надає допомоги на утримання дитини, сама позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, син перебуває на її утриманні, що потребує значних матеріальних витрат.

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги довірительки та просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини по ј частки усіх видів доходів, щомісячно, та по 2000 грн. на утримання довірительки, до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача визнала частково, з підстав та мотивів наведених у письмовому відзиві від 31.01.2019 року, саме в розмірі 1/8 частки від офіційного місячного доходу на утримання сина. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач належним чином виконує свої батьківські обовязки, купує продукти, подарунки, раз в тиждень проводить час з сином, оскільки два місяці з позивачем проживають окремо. Також зазначає, що загальна сума доходу відповідача за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року склала 117700 грн., відповідно дохід від підприємницької діяльності становить 8481.14 грн. Також зазначає, що стан здоровя відповідача є незадовільним, і потребує регулярного нагляду лікарів, хірургічного втручання та тривалого реабілітаційного періоду. В частині позовних вимог про стягнення з довірителя аліментів на утримання його дружини просила відмовити у повному обсязі, зазначивши, що у відповідача відсутнє достатнє матеріальне забезпечення для утримання дружини, оскільки підприємницька діяльність має мінливий характер та приносить не стабільний дохід.

Відповідач підтримав заперечення свого представника, з підстав та мотивів, які наведені у письмовому відзиві. Заперечив проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії серія І-ГЮ №295191 виданого 02 травня 2018 року, Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1073, матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1, батьком ОСОБА_3.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дитини аліментів в розмірі ј частки усіх видів його доходів, щомісячно.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на його утриманні не перебуває.

Надана відповідачем виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2143, не містить жодних даних, що перешкоджають відповідачу утримувати малолітню дитину в розмірі передбаченому чинним законодавством, та не підтверджують, що відповідач у звязку з незадовільним станом здоровя несе значні витрати, тому судом ця обставина оцінюється критично.

Відповідно до довідки Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Рівненській області виданої ФОП ОСОБА_3, про те що згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік, загальна сума доходу за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року склала 117 700 грн., що також підтверджується наданою відповідачем копією податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця. Також встановлено, що ОСОБА_3 нараховувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІI від 23.11.2018 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня 1699 грн., з 1 грудня 1779 грн.

Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня 2118 грн., з 1 грудня 2218 грн.

А тому, з врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

При цьому судом враховано матеріальне становище відповідача, а саме загальний місячний дохід зазначений відповідачем у відзиві.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 05.12.2018 року.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов'язань не має, на даний час отримує дохід від підприємницької діяльності, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 900 грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 900 грн. щомісячно.

Тому в даній частині позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 грудня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її ж утримання, в твердому грошовому розмірі 900 (вісімсот) гривень, щомісячно до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - трьох років, а саме до 27 квітня 2021 року.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, фактична адреса проживання: Рівненська оласть, Гощанський район, с.Терентіїв, вул.Глибока,50, місце реєстрації: 33000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_3, адреса реєстрації: 33000, АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_2

Повний текст рішення складено 14 лютого 2019 року.

Суддя І.О.Гордійчук