Справа № 523/5302/18
Провадження №2/523/1304/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ частки спільного майна в натурі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд виділити в натурі 312/1000 частки приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 , НОМЕР_6, НОМЕР_7 у відповідності до висновку будівельно-технічної експертизи №43 від 15.05.2018 року, припинивши право спільної часткової власності на вказану частину квартири. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що є власником 312/1000 частини приміщення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає разом зі своїм чоловіком. Іншими власниками квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які нібито здають свої кімнати в оренду, орендарі яких ведуть аморальний спосіб життя, заважають нормально проживати, за ними доводиться постійно прибирати, як в коридорах, так і в туалеті, через що виникають конфлікти, які призводять до погіршення стану здоров`я позивачки та її чоловіка, які є інвалідами другої групи. Позивач неодноразово зверталась до співвласників щодо виділу її частини в натурі, але постійно отримувала відмову.

У судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за відсутності, відповідно до якого підтримала позов у повному обсязі, зазначивши, що на її глибоке переконання найбільш доцільним є перший варіант виділу із організацією входу в квартиру, що виділяється із частини загального коридору в запропонований до виділу коридор.

Відповідачі та їх представник до судового засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідачів надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи мотивовану тим, що він нібито залучений до проведення слідчих дій в кримінальному провадженні. В той же час суд визнає причину неявки представника відповідачів неповажною, оскільки до вказаного клопотання не було долучено жодних доказів наявності чи відсутності таких слідчих дій взагалі, як і наявності у адвоката повноважень у вказаному кримінальному провадженні.

Матеріали справі містять відзив ОСОБА_10., ОСОБА_3 ., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , поданий 12.02.2019 року, їх представником, адвокатом Галкіним К.О. через канцелярію суду, відповідно до змісту якого відповідачі заперечують проти задоволення позову у повному обсязі, вказавши що відомості щодо здачі іншими власниками кімнат в оренду, аморального способу життя їх орендарів, спричинення антисанітарії та конфліктів нічим не підтверджується, окрім доводів позивачки. По суті заявленого позову також зазначили що коридор загального користування не містить необхідних комунікацій, а їх встановлення, на думку відповідачів, призведе до втручання в інженерні системи загального користування, заперечували проти застосування наданого позивачем висновку експерта, вказавши, що ньому не було враховано наявність колони, що розташована ближче до входу в квартиру, не відображено сантехнічне обладнання (унітаз, душова кабіна, мийка, умивальник), вказавши, що його виконання привиде до відсутності природного освітлення коридору та отвору, через який може здійснюватися видалення диму. Крім цього відповідачі вказали, що до спору не було залучено ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а вирішення позовної заяви без їх залучення може призвести до порушення їх прав.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи також вимоги ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, розгляд справи здійснено за відсутності сторін без технічного фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.211, 247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та позов задовольнити повністю з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 16.11.2005 року, посвідченого Гребенюк І.М. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, належить 312/1000 частин приміщень квартири спільного заселення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, що в цілому складається з семи кімнат, житловою площею 114,4 кв.м., загальною площею 174,5 кв.м.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №43 від 15.05.2018 року, проведеної судовим експертом Гончар Н.В. на замовлення ОСОБА_1., згідно договору №4/07/05/18 від 07.05.2018 року, враховуючи технічні, об`ємно-планувальні характеристики квартири № АДРЕСА_1 та нормативно-правові вимоги галузі будівництва, 312/1000 частин кв. АДРЕСА_1 може бути виділено в окрему квартиру та самостійну одиницю з присвоєнням окремої поштової адреси - АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що утворена квартира: може мати окремий вхід; може самостійно функціонувати (може мати всі необхідні житлові та підсобні приміщення згідно нормативних вимог); виділення даної частки в окрему квартиру відповідає вимогам ДБН; є можливість підключення до самостійних інженерних мереж із встановленням лічильників.

Враховуючи вищевикладене, на розгляд суду експертом запропоновано два варіанти виділу належної позивачу частки.

Відповідно до І варіанту утворюється самостійна квартира загальною площею 53,4 м2, в тому числі житловою - 35,7 м2 із наступним складом приміщень: житлова кімната, площею 17,5 м2; житлова кімната, площею 18,2 м2; коридор, площею 5,7 м2; санвузол, площею 3,8 м2; кухня, площею 8,2 м2.

По даному варіанту експертом пропонується два варіанти організації окремих входів, що виділяються: із сходової клітини в житлову кімнату через отвір, утворений в несучій стіні; із частини загального коридору в запропонований до виділу коридор. Графічно І варіант виділу приведений у додатку №3 до експертизи.

Відповідно до ІІ варіанту утворюється самостійна квартира загальною площею 46,7 м2, в тому числі житловою - 35,7 м2 із наступним складом приміщень: житлова кімната, площею 17,5 м2; житлова кімната, площею 18,2 м2; коридор, площею 1,3 м2; санвузол, площею 2,5 м2; кухня, площею 7,2 м2.

По даному варіанту експертом пропонується два варіанти організації окремих входів, що виділяються: із сходової клітини в кімнату через отвір, утворений у несучій стіні; зберегти існуючий. Графічно ІІ варіант виділу приведений у додатку №4 до експертизи.

Твердження позивачки щодо здачі іншими власниками кімнат в оренду, аморального способу життя їхнього життя, спричинення антисанітарії та конфліктів не беруться судом до уваги при прийнятті рішення, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодного доказу на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.

Щодо стверджень відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , викладених у відзиві від 12.02.2019 року, вони не приймаються судом до уваги виходячи із наступного.

Ствердження відповідачів, що в коридорі загального користування відсутні необхідні комунікації, а їх встановлення призведе до втручання в інженерні системи загального користування, а також щодо того що у висновку будівельно-технічної експертизи не враховано наявність колони, що розташована ближче до входу в квартиру, відсутність природного освітлення коридору та отвору, через який може здійснюватися видалення диму, як і не відображення сантехнічне обладнання (унітаз, душова кабіна, мийка, умивальник) судом не знайшли свого підтвердження, в той же час, відповідно до висновку експертизи, експертом зокрема було встановлено, що виділення даної частки в окрему квартиру відповідає вимогам ДБН; є можливість підключення до самостійних інженерних мереж із встановленням лічильників.

До відзиву також було надано замовлення на проведення судової будівельно-технічної експертизи. У той же час, клопотань про призначення повторної експертизи, як і клопотань про зупинення розгляду справи чи відкладення розгляду справи в зв`язку з наданням експертом висновку на замовлення відповідачів, до суду не надходило.

Суд не погоджується також із позицією відповідачів про необхідність залучення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як співвідповідачів, оскільки суд не має процесуальних прав вибору суб`єктного складу відповідачів та (або) залучення співвідповідачів. Крім цього судом було встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не є співвласниками квартири, відповідно, їх права не можуть бути порушенні ухваленням рішення у даній справі, тому підстави для залучення їх у якості третіх осіб відсутні.

Також суд звертає увагу, що Ухвалою суду від 04.12.2018 року, одночасно із призначенням дати підготовчого судового засідання, відповідачам було встановлено строк надання відзиву та всіх письмових доказів, висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а саме 15 календарних днів, з дня отримання ухвали. Копію вказаної ухвали було отримано представником ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , адвокатом Галкіним К.О., 23.01.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою Галкіна К.О. , а отже строк для подання відзиву сплив 08.02.2019 року. Разом з тим, відзив було подано до канцелярії Суворовського районного суду м.Одеси 12.02.2019 року, при цьому ані заяв про поновлення такого процесуального строку, ані пояснень поважності причин такого пропуску суду надано не було, а отже суд вважає його пропущеним без поважних причин.

Згідно ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам у ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може, бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе виділити 312/1000 частин кв.НОМЕР_8 , НОМЕР_2 АДРЕСА_1 в окрему квартиру та самостійну одиницю з присвоєнням окремої поштової адреси - АДРЕСА_1 відповідно до І-го варіанту, запропонованого експертом та графічно зображеного у додатку №3 до експертизи із організацією входу із частини загального коридору в запропонований до виділу коридор.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 263-265, 268, 272, 273, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ частки спільного майна в натурі - задовольнити повністю.

Виділити в натурі ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у приватну власність 312/1000 частки приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в окрему квартиру та самостійну одиницю з присвоєнням окремої поштової адреси: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,4 м2, в тому числі житлової 35,7 м2, що складається з наступних приміщень: житлової кімнати, площею 17,5 м2; житлової кімнати, площею 18,2 м2; коридору, площею 5,7 м2; санвузлу, площею 3,8 м2; кухні, площею 8,2 м2, відповідно до І-го варіанту, запропонованого експертом та графічно зображеного у додатку №3 до експертизи із організацією входу із частини загального коридору в запропонований до виділу коридор.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 312/1000 частки приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.04.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: