Справа № 554/4659/19
Провадження № 2/752/5537/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.12.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом до відповідача ТОВ «Нова пошта», в якому просив стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 400,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 червня 2018 р., відправив у відділення № 13 м. Києва автозапчастину (захисний кожух кришці кікстартера) вантаж по експрес-накладній № 4214. При оформленні товару по експрес-накладній № 4214 працівником відповідача товар оглядався, у експрес-накладній було зазначено, що товар оглядався та має подряпини на корпусі. Вантаж був прийнятий та надіслано замовнику у м. Рожнятів, Івано-Франківської області до ОСОБА_2 . У зв`язку з відмовою отримувача ОСОБА_3 , вантаж було повернуто по експрес-накладній № 5410 назад до відділення № 13 м. Києва. Коли позивач отримав вантаж та оглянув його в присутності представника відповідача було виявлено пошкодження автозапчастини (захисний кожух кришці кікстартера), а саме на кришці було відколото фрагмент металу.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію матеріальної шкоди у сумі 400,00 грн., моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. та просив призначити експертизу про експертну оцінку, з яких саме причин сталось пошкодження у вигляді відколотого фрагмента металевої частини захисного кожуха кікстартера.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за даним позовом відмовлено.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що ОСОБА_1 згідно експрес-накладної № 4214 від 05.06.2018 року з м. Києва було відправлено вантаж до відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Рожнятів. 18.06.2018 року вантаж було доставлено до відділення у м. Рожнятів та за зверненням відправника повернуто у зворотному напрямку за експрес-накладною № 5410 від 20.06.2018 року після огляду одержувачем, який від отримання товару відмовився зважаючи на його механічні пошкодження, при цьому жодних пошкоджень упаковки, сторони при огляді не виявили, у зв`язку з чим вважаємо, що вина перевізника у пошкодженні вантажу відсутня. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за № 128/2568 (далі - Правила), та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Законом України «Про автомобільний транспорт» (стаття 52) на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Ч. 2 ст. 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем було замовлено послугу перевезення, яка відповідачем надавалась за публічним договором ТОВ «Нова Пошта» та за умовами надання послуг опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua) відправив товарно-матеріальні цінності одержувачу, що засвідчено експрес-накладною № 4214 від 05.06.2018 року.

Відповідно до умов надання послуг позивач скористався послугою абзац 3 п.п.2.2. («Адреса-Відділення» - приймання відправлення за адресою відправника та видача цього відправлення одержувачеві у відділенні або в поштамті в місті одержувача.).

Згідно з п.7.2.8 Публічного договору експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику у цілій/неушкодженій упаковці, а також якщо виявлені ушкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Під час огляду повернутого позивачу відправлення оглянувши вантаж в присутності представника відповідача, було виявлено пошкодження автозапчастини (захисний кожух кришці кікстартера), а саме на кришці відколотий фрагмент металу.

В липні 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження вантажу на суму оголошеної вартості вантажу, відповідно до умов надання послуг та публічного договору.

Листом ТОВ «Нова Пошта» від 20.07.2018 року за вих. №14300 позивачу повідомлено, що при отриманні вантажу по експрес-накладній №5410 від 20.06.2018 року між отримувачем та представником ТОВ «Нова Пошта» було складено Акт приймання-передачі від 26.06.2018 року, в якому зазначено, що жодних пошкоджень пакування вантажу зафіксовано не було. Службою безпеки ТОВ «Нова Пошта» проведено внутрішню перевірку всього ланцюга переміщення даного вантажу та встановлено відсутність будь-якого доступу третіх осіб до відправленого позивачем вантажу.

У пункті 7.2.7. Публічного договору зазначено, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника.

Відповідно до пунктів 7.2.5., 7.2.8. цього договору експедитор не несе відповідальності за пошкодження відправлення без упаковки або в упаковці, що не забезпечує його цілісності чи не відповідає особливостям відправлення. Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Згідно п.7.2.13 Публічного договору, експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Передавши вантаж для перевезення, відправник погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується експрес-накладною № 4214 від 05.06.2018 року та експрес-накладною № 5410 від 20.06.2018 року.

Погодившись на отримання вантажу шляхом доставки його ТОВ «Нова Пошта» позивач також є учасником правовідносин, на які поширюються умови Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень.

З огляду на умови укладеного між сторонами договору, дані експрес-накладної № 5410 від 20.06.2018 року, досліджені матеріали справи, вбачається, що відправлення під час приймання не оглядалось, під час огляду повернутого відправлення позивач, оглянувши вантаж в присутності представника відповідача, було виявлено пошкодження автозапчастини (захисний кожух кришці кікстартера), а саме на кришці відколотий фрагмент металу, тоді як відправлений вантаж - визначено: запчастина, оглядалось, має подряпини, а також факт цілісності, як зовнішньої, так і внутрішньої упаковки відправлення позивач так і не спростував. Отже, вина відповідача у пошкодженні товару відсутня.

Згідно ч.2 ст.917 ЦК України відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

У постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року по справі № 6-2086цс15 зазначено, що згідно норми статті 924 ЦК України обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу, лежить саме на перевізнику.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач на підтвердження відсутності його вини у пошкодженні вантажу посилається на відсутність доказів на підтвердження суми збитків зважаючи на часткове пошкодження речі, цілісність зовнішньої упаковки, та на підставі п.п. 7.2.7, 7.2.8 Публічного договору.

Оскільки, відповідач довів, що пошкодження відправлення сталося не під час перевезення та поза межами цивільно-правової відповідальності перевізника, він не відповідає за пошкодження прийнятого до перевезення вантажу згідно статті 924 ЦК України.

Згідно пункту 7.2.2. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта» у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

З огляду на вказані норми права, максимальний розмір майнової відповідальності перевізника відповідає оголошеній вартості вантажу.

Отже, позивач не довів і розмір вказаних ним збитків в сумі 400,00 грн.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

У відповідності з вимогами ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено відшкодування моральної шкоди в зв`язку з порушенням закону України « Про захист прав споживачів».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Матеріали справи не містять доказів того, що укладений між сторонами цивільно-правовий договір (перевезення) містить умови про відшкодування моральної шкоди. Також, відсутні докази в обґрунтування причин її виникнення, оскільки позивачем не вказано в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Таким чином, у позивача у справі не виникло право на відшкодування моральної шкоди, вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Нова пошта» в повному обсязі за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Ю. Мазур