Справа № 344/5629/19
Провадження № 22-ц/4808/1755/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

28 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (судді-доповідача) Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

розглянувши заяву судді Томин О.О. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в:

26.12.2019 року в порядку автоматизованого розподілу судді Томин О.О., як судді-доповідачу, передано провадження №22-ц/4808/1755/19 у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року.

Протоколом автоматизованого розподілу визначено склад суду: Томин О.О., Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

28.12.2019 року суддя Томин О.О. подала Івано-Франківському апеляційному суду заяву про самовідвід, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Встановлено, що у провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Прикарпаттянафтопродукт» про зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема, позивач звернуся з позовом до ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» про зобов`язання передати у власність квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати нікчемною угоду від 02.10.2006 року про розірвання договору №20 від 24.11.2004 року. Обгрунтовуючи вимоги, посилався на те, що 24.11.2004 року між ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» та ОСОБА_1 було укладено договір №20 «Про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 ». Згідно умов даного Договору позивач зобов`язувався сплатити ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» 15315 доларів США як пайовий внесок у будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , а ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» у свою чергу зобов`язувалось закінчити будівництво та передати у власність ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною АДРЕСА_4 на другому АДРЕСА_5 . Судом було також встановлено, що 24.10.2005 року шляхом укладення договору №20 «Про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 » умови договору №20 від 24.11.2004 року було змінено (припинено), зокрема, сторони висловили згоду припинити дію договору №20 від 24.11.2004 року, замінивши його новим зобов`язанням, встановивши вартість квартири у розмірі 25525 доларів США, а також інший строк внесення внесків по оплаті квартири та інший строк завершення будівництва будинку і передачі квартири у власність пайовику.

23.12.2008 року ОСОБА_3 як суддею Івано-Франківського міського суду було ухвалено рішення по даній справі, яке скасовано ухвалою Верховного Суду України від 02.06.2010 року.

Як убачається з матеріалів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» про визнання права власності, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.10.2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» було укладено договір №20 про пайову участь в будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 . Згідно цього Договору ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити кошти в сумі еквівалентній 25525 доларів США як пайовий внесок у будівництво будинку, а ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт», у свою чергу, зобов`язувався передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 в даному будинку, площею 51,05 кв.м. Зі свого боку позивач повністю виконав зобов`язання за Договором, оплативши обумовлені у ньому кошти, однак ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» всупереч договору не виконав свої обов`язки стосовно передачі ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином при розгляді справи Івано-Франківським міським судом (рішення по якій скасовано Верховним Судом України) надавалася правова оцінка обставинам, що є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 2 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09.11.2006 року).

Відповідно до положень Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного та з метою недопущення сумніву сторін у справі в об`єктивності та неупередженості суддів у розгляді даної справи та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви судді Томин О.О. про самовідвід у даній справі.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву про самовідвід судді Томин О.О. задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Прикарпаттянафтопродукт» про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2019 року передати для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук