Провадження № 2/761/6701/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Ганущака А.М.

представника відповідача Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» про стягнення суми інфляційних збитків, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із вказаним позовом згідно вимог якого просив суд стягнути із відповідача на свою користь інфляційні збитки у розмірі 184332,91грн.

Із матеріалів справи вбачається, що правовими підставами для стягнення з відповідача інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України є невиплата Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованого відшкодування за договором вкладу в неплатоспроможному банку.

Відповідною ухвалою суду вказану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

До суду надійшло клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вх.№91358) про закриття провадження по справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в якому містяться посилається на ту обставину, спір стосується правомірності дій ФГВФО, пов`язаних із виплатою вкладнику відшкодування за вкладами, а тому має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак безпосередньо в позовній заяві просить суд розглянути справу у його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вказане клопотання.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення з приводу клопотанн представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Положеннями ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 1, 2) ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому:хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 7) ч. 1 цієї статті суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1) ч. 1, ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом ст. 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що Фонд безпосередньо, після запровадження тимчасової адміністрації в банку, фактично набуває всіх повноваження органів управління та контролю банку та діє в тому числі як представник останнього, зокрема в договірних правовідносинах з клієнтами банку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018р. у справі № 820/11591/15 (провадження № 11-239апп18), від 24 квітня 2018р. у справі № 755/1700/16-ц (провадження №14-89цс18), від 08 червня 2018р. у справі № 757/2216/15 (провадження №14-107цс18).

Із матеріалів справи вбачається, що правовими підставами для стягнення з відповідача інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України є не виплата Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованого відшкодування за договором вкладу в неплатоспроможному банку.

Тобто, майнові вимоги позивача про стягнення передбачених статтею 625 ЦК України інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання з виплати гарантованого відшкодування за договором вкладу, звернені позивачем до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності дій останнього, пов`язаних із виплатою позивачу відшкодування за вкладом, а не банку-боржника, що ліквідується.

Такий спір пов`язаний із виконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владної управлінської функції з організації виплати суми гарантованого відшкодування та застосування відповідальності за несвоєчасне виконання такої виплати, тому є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019р. у справі № 761/10730/18 (провадження № 14-116цс19), та постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 вересня 2019р. у справі №761/111256/17 (провадження №61-31354сво18).

Таким чином 05.09.2019 Верховний Суд у постанові по справі № 761/11256/17 (провадження № 61-31354сво18) дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період після виплати Фондом відшкодування за вкладами стосуються безпосередньо правомірності дій останнього, пов`язаних із виплатою вкладнику відшкодування за вкладами, тому підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в адміністративному судочинстві в порядку, визначеному КАС України, а тому клопотання представника третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.266 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255-256, 258- 261 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» про стягнення суми інфляційних збитків - задовольнити.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Старокиївський банк» про стягнення суми інфляційних збитків - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст виготовлено 27.11.2019.

Суддя: