КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/6377/18 Головуючий 1 інстанція -Шевченко Т.М.
Провадження № 22-ц/824/9362/2019 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

19грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 24 липня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, що сплачуються за навчання дітей у НВК "Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад "Престиж при МАУП", за період з вересня 2017 року по березень 2018 року у розмірі 20 122,50 грн. (10 146,25 грн. + 9 976,25 грн.) та заняття сина у "Студії "Ренесанс плюс" у розмірі 925 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доказам наявних в матеріалах справи, крім того, зазначає, що домовленість про навчання дітей на платній основі була спільно досягнута батьками, оскільки обсяг знань для неповнолітніх дітей, який надається у Навчально-Виховному комплексі «Престиж» набагато більший ніж у загальній середній освітній школі, то виникла необхідність стягнути з відповідача понесені витрати на таке навчання за період з вересня 2017 року по березень 2018 року.

Просить рішенняГолосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги стягнення додаткових витрат на утримання дітей в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до ст.3 Конвенції держави-учасниці зобов`язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

При цьому, як зазначено в ст. 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи.

Це положення також відображене в ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 з 24 липня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 8)

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року шлюб між сторонами у справі розірвано. (а.с. 6)

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 липня 2007 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а.с. 7)

Також, встановлено, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пішов у перший клас у Навчально-Виховний комплекс «Престиж» у 2014 році, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішла у перший клас у Навчально-Виховний комплекс «Престиж» у 2017 році.

Встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач визнав позовні вимоги про стягнення вартості занять сина у "Студії "Ренесанс плюс" у розмірі 925 грн., сплатив вказану суму, про що надав квитанцію (а.с 50)

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд першої інстанції виходив з недоведності та необґрунтованості позовних вимог.

Однак з вищенаведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погодитись в повній мірі не може, виходячи з наступного.

Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції без законних на те підстав відмовив у стягненні повної суми на навчання двоїх дітей, а саме у сумі 20, 000 грн є такими, що не заслуговують на увагу в повній мірі виходячи із наступного.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Доводи апеляційної скарги, що дохід відповідача за 2018 рік становив 331 379 грн, а також, що у його власності перебуває автомобіль марки VOLVOV40 Crosscountr, 2013 року випуску та визнає за собою прав власності на майно у розмірі близько 2 750 000 гривень, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Колегія суддів бере до уваги, що на (а.с.149) є відповість з даних інформаційно-телекомунікаційної системи органів Державної податкової служби України Головного управління ДПС м. Києва, про, те, що фізичною особою ОСОБА_2 податкова звітність за 2018 рік до органів ДПС м. Києва не подавалася.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на необхідність відмови у задоволені апеляційної скарги, так, як апелянтка не узгоджувала з ним місце навчання дітей і самостійно віддала їх у приватну школу, колегія суддів до уваги не приймає, так як відповідач апеляційну скаргу на рішення суду не подавав, однак судом першої інстанції було встановлено протилежне.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт, на момент звернення до суду, вже понесла витрати, пов`язанні з наведеними обставинами, щодо виховання дітей (а.с.9-14), а тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в розмірі 50% від понесених нею витрат.

Так колегія суддів, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що вказані додаткові витрати на загальну суму, яка становить 20 000 грн підлягає стягненню з батьків порівну по Ѕ з кожного, так, як батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, оскільки такий обов`язок врегульовано положеннями ст. 185 СК України.

Отже, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконливого висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає частковому задоволенню щодо до додаткових витрат на дітей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст.ст.141, 374, 376,367, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) додаткові витрати у розмірі 10 523, 75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 768, 40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.В. Кулікова