Провадження № 22-ц/801/2359/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 рокуСправа № 127/10487/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 127/10487/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Борисюк І.Е.,

встановив:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, який обґрунтовував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/15543/18 від 10 грудня 2018 року з нього стягуються аліменти на дочку ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку починаючи з 22 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З народженням другої дитини у іншому шлюбі, а також у зв`язку з перебуванням на його утриманні хворої матері похилого віку, яка внаслідок травми позбавлена можливості самостійно пересуватися, подальша сплата аліментів у повному розмірі стала непомірно великою для позивача. За відсутності імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певний твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи з чого, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на дочку ОСОБА_3 на підставі рішення №127/15543/18 Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1200 грн щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2019 року позов задоволено.

Змінено спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року по справі № 127/15543/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 на тверду грошову суму в розмірі 1 200, 00 гривень, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Припинено стягнення за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року по справі № 127/15543/18 станом на день набрання чинності цим судовим рішенням та зобов`язано повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем доведено зміну його сімейного та матеріального становища з часу присудження аліментів, а саме перебування на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини та хворої матері, що не було враховано при присудженні аліментів, а також виходив з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище платника аліментів порівняно з їх одержувачем, а також з рівного обов`язку батьків по утриманню дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове про відмову задоволенні позову, посилаючись на неповно з`ясовані обставини справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування неповнолітнього сина та матері на його утриманні, а обставини щодо стану здоров`я матері існували на час розгляду справи про присудження аліментів, яким тоді суд надав відповідну оцінку. При цьому суд першої інстанції взагалі не з`ясовував обставини щодо розміру доходу позивача, тоді як згідно з довідкою від 21 жовтня 2019 року, виданою Центральним ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, розмір сплачених ОСОБА_1 аліментів на дочку ОСОБА_5 з лютого 2019 року по вересень 2019 року становить 41 498, 8 грн, тобто суд зменшивши розмір аліментів до 1200 грн щомісячно, встановив їх на рівні близько 1/7 від суми заробітку (доходу) позивача, який крім іншого має постійний характер, що не забезпечить дитині належного утримання та гармонійного розвитку. Також суд першої інстанції порушив норми ст. 184 СК України, яка передбачає можливість зміни способу стягнення аліментів лише за заявою їх одержувача, а не платника.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2019 року.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, та не заперечується сторонами, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у справі № 127/15543/18, яке є загальнодоступним в Єдиному державному реєстрі судових рішень, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 22 грудня 2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , актовий запис № 11 (а.с. 6).

Згідно з довідкою № 12, виданою 24 січня 2019 року ВП «Південно-Західна енергетична система», ОСОБА_1 сплачував аліменти ОСОБА_2 , за період з липня 2018 по грудень 2018, всього сплачено 3 683, 87 гривень. (а.с. 23)

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 08.06.1971 Вінницьким міським бюро ЗАГС, ОСОБА_8 є матір`ю позивача. (а.с. 7)

Відповідно до посвідчення № 159928, ОСОБА_8 отримує пенсію за віком (а.с. 10).

Як видно з медичних довідок за період з 10 травня 2006 року по 12 вересня 2018 року у ОСОБА_8 неодноразово перебувала на лікуванні.

Згідно з довідкою № 237 від 12 вересня 2018 року ОСОБА_8 перебуває на диспансерному обліку в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» з приводу Ішемічної хвороби серця, дифузний кардіосклероз, аліментарно-конституційне ожиріння, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом (2012 рік), цукровий діабет ІІ типу середнього ступеню важкості (а.с. 19).

Згідно з довідкою про отримання аліментів від 21 жовтня 2019 року за № 104273/15.26-25/9, наданою Центральним ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області згідно з виконавчим листом у справі №127/15543/18 від 22 січня 2019 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, за період з лютого 2019 року по вересень 2019 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 всього в сумі 41498,88 грн (а.с. 65).

Вказана довідка не була надана до суду першої інстанції відповідачем, проте приймається колегією суддів до уваги в силу положень ч.3 ст. 367 ЦПК України як така, що не була подана з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача, зокрема, ОСОБА_2 не брала участі в судовому розгляді в суді першої інстанції, судові повідомлення поверталися до суду неврученими з підстав «Закінчення терміну зберігання».

Частиною першою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них .

Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такий правовий висновок, зокрема, закріплено в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 143цс13, постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 134/192/17, від 19 березня 2018 року у справі № 638/7075/16-ц.

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду.

А тому не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що зміна способу стягнення аліментів можлива виключно за позовом одержувача, оскільки за наявності підстав, передбачених ст. 192 ЦПК України для зміни його розміру можлива і зміна способу аліментів за позовом платника.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, посилаючись на зміну свого сімейного стану, а саме визнання батьківства щодо сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також на перебування на його утриманні хворої матері похилого віку ОСОБА_8 , обґрунтовуючи зокрема тим, що на час присудження аліментів ці обставини не були враховані судом, а тому є підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення до 1200 грн щомісячно.

Як видно з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року, у справі № 127/15543/18, суд першої інстанції не взяв до уваги обставини перебування на утриманні відповідача ОСОБА_1 неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , з підстав що у свідоцтві про народження дитини батьком ОСОБА_6 записаний ОСОБА_10 .

Обставини визнання ОСОБА_1 батьківства щодо сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мали місце уже після ухвалення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у справі № 127/15543/18, а тому є такими, що впливають на зміну сімейного стану платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів, що малолітній ОСОБА_11 дійсно перебуває на його утриманні не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до положень ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок щодо утримання дитини.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його непрацездатна матір, яка через хворобу потребує додаткового догляду через неможливість самостійно пересуватися, оскільки такі висновки суду не відповідають обставинам та не підтверджені належними і допустимими доказами у справі.

Безпідставними є посилання суду першої інстанції на норми ст.ст. 202,203 СК України, оскільки за їх змістом повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Отже, однією з обов`язкових обставин, яка підлягає доведенню у спірних правовідносинах є потреба того з батьків, який є непрацездатним у матеріальній допомозі.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_8 є пенсіонером за віком, тобто отримує пенсійне забезпечення. Доказів, що ОСОБА_8 перебуває на утриманні позивача, тобто є від нього матеріально залежною надано не було. Будь-які судові рішення про стягнення з ОСОБА_1 , на утримання непрацездатної матері аліментів на її утримання не ухвалювалися.

Надані позивачем медичні документи щодо стану здоров`я його матері ОСОБА_8 датовані за період з 10 травня 2006 року по 12 вересня 2018 року, тобто ці обставини існували на час винесення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у справі №127/15543/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дочку ОСОБА_4

Суд у цій справі встановив, що сторонами у справі не надано доказів, що на утриманні кожного з них перебувають батьки та що вони потребують такого утримання від позивача та відповідача.

Як видно із виписки з медичної карти стаціонарного хворого з 28 січня 2018 року по 08 лютого 2018 року ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні у зв`язку з множинними закритими переломами гомілки та виписана з поліпшеннями, пацієнту рекомендовано хода без навантаження на праву нижню кінцівку протягом двох місяців (а.с. 15-18).

Виходячи з чого, станом на день звернення з позовом, про зменшення розміру аліментів 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 не надав належних доказів, що його матір ОСОБА_8 у зв`язку з хворобою не може самостійно пересуватися, перебуває на його утриманні, потребує такого утримання, здійснення ним будь-яких витрат на догляд за матір`ю, придбання ліків, оплату медичних послуг, тощо, та в цілому позивачем не доведено зміну обставин щодо стану здоров`я матері, які призвели до збільшення витрат позивача, порівняно з тими, які існували на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Самі по собі доводи про перебування на утриманні платника аліментів матері, яка є пенсіонером, та потребує його утримання та лікування не є достатньою підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Також суд першої інстанції, вирішуючи спір про зменшення розміру стягуваних аліментів та визначаючи новий розмір в сумі 1200 грн, взагалі взагалі не досліджував доказів про доходи платника станом на день звернення з позовом, не встановлював чи є зменшений розмір аліментів адекватним таким змінам, а обмежився лише дослідженням довідки про сплату ОСОБА_1 аліментів на дочку ОСОБА_4 , яка мала місце ще до ухвалення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у справі № 127/15543/18.

Як видно з наданих матеріалів справи ОСОБА_1 працює в Південно-Західній електроенергетичній системі НЕК «Укренерго» (а.с. 23). Докази про зміну місця роботи в матеріалах справи відсутні. Тобто позивач має стабільний і регулярний дохід.

Як уже було встановлено за період з лютого 2019 року по вересень 2019 року (8 місяців) ОСОБА_1 сплатив на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 . 41 498, 8 грн.

З урахуванням цих обставин, зменшення розміру аліментів до суми 1200 грн, фактично відповідає зменшенню розміру стягуваних аліментів з 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника до 1/17 частки усіх видів заробітку (доходу) платника, що є невиправдним за наявних обставин справи, не відповідає якнайкращим інтересам дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ставить її у нерівне становище, порівняно з іншою дитиною позивача.

Виходячи з принципу, встановленого ст. 142 СК України , яким встановлено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою, таке погіршення становища однієї дитини за рахунок іншої є недопустимим.

З огляду на викладене, з урахуванням практики Верховного Суду, а також враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3000 грн щомісячно, що відповідатиме 1/6 частці від усіх видів його заробітку (доходу), не створить непомірного тягаря на платника аліментів, який згідно з матеріалами справи має змогу надавати таке матеріальне утримання, а також значною мірою перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» і з 01 грудня 2019 року становить 2218 гривень, а тому забезпечить дитині достатній рівень для гармонійного розвитку та матеріального забезпечення.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у справі № 127/15543/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 на тверду грошову суму в розмірі 3000, 00 гривень (три тисячі гривень), щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник