П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/10082/15

Провадження №22-ц/807/1/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року в складі судді Троценко Т.А. у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою з організацією окремих подвір'їв,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, про визначення порядку користування земельною ділянкою з організацією окремих подвір'їв, який уточнили в жовтні 2016 року.

В обґрунтування позову зазначали, що позивачам належить 18/80 часток домоволодіння АДРЕСА_2 розташованого на земельній ділянці площею 658, 8 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Каракуловою Л.І. за № 1391, копією технічного паспорта на домоволодіння.

Іншими співвласниками є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Земельна ділянка площею 658,8 кв.м., на якій розташоване вищезазначене домоволодіння, виділена в користування рішенням виконкому Бердянської міської ради №15 від 07.076.1953 року, не приватизована та є комунальною власністю.

Порядок користування зазначеною земельною ділянкою між співвласниками не визначений. Зазначали, що вони користуються меншою частиною земельної ділянки, ніж та, що повинна відповідати їх частці у домоволодінні.

Враховуючи вищевикладене просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою з організацією окремих подвір'їв за адресою: домоволодіння АДРЕСА_2 між позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, виділивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користування 18/80 частини земельної ділянки, загальною площею 658, 8 кв.м., на якій розташована їх 18/80 частини житлового будинку згідно варіанту 2 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням АДРЕСА_2 у відповідності до часток співвласників у домоволодінні.

Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок належних їм на праві власності 18/80 часток загальною площею 148,26 кв.м три частини ділянок загальною площею 127,62 кв.м, у тому числі - під частиною двору - 29,89 кв.м; під господарськими будовами та частиною двору - 13,46 кв.м., під житловим будинком, господарськими будовами та частиною двору - 84,27 кв.м., під житловим будинком 58,01 кв.м., з ділянок спільного користування - 14, 84 кв.м., з ділянки спільного користування за рішенням суду від 03. 07. 2009 року - 5,8 кв.м. з можливістю влаштування окремого входу на частину земельної ділянки, у Додатку № 2 до висновку експертизи зафарбовано зеленим кольором.

Виділено у користування ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 земельну ділянку площею 356,17 кв.м. під житловим будинком, господарськими будовами та двором - сім ділянок площами: 9,46 кв.м., 31,00 кв.м., 21, 77 кв.м., 72, 52 кв.м., 57, 80 кв.м., 141, 27 кв.м., 22, 35 кв.м., сумарною площею 387,14 кв.м., у тому числі: під житловим будинком загальною площею - 356,17 кв. м., з ділянок спільного користування -22,27 кв.м., з ділянки спільного користування, визначених за рішенням суду від 03. 07. 2009 року - 8,7 кв.м., що у додатку № 2 до висновку експертизи зафарбовано блакитним кольором.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 дві частини земельних ділянок загальною площею 37,11 кв. м., у тому числі для проходу частину ділянки площею 24,30 кв.м у вигляді смуги вздовж центрального проходу домоволодіння мінімальною шириною 0,75 м, для можливості обслуговування сараїв «Б» і «М» частину земельної ділянки 12,81 кв.м шириною 1,00 м вздовж їх зовнішніх стін.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2, запропонованим експертом у висновку № 106/06-16 від 17.06.2016 року будуть порушуватись його права та право інших співвласників на безперешкодне користування своєю власністю, а саме: сарай літ «Б», вбиральня літ «П» та душ літ. «П1», які побудовані у 1972 році. Виділення земельної ділянки позивачам, на якій розташований самовільно збудований позивачами будинок літ. «З» є безпідставним, оскільки така земельна ділянка вважається вільною від забудов і може бути виділена в користування всім співвласникам. Окрім того, визначення порядку користування земельною ділянкою є передчасним, оскільки не визначний порядок користування господарськими будівлями (т.2, а.с.55-57).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2016 року справу передано у провадження судді ОСОБА_14

Розпорядженням керівника апарату Апеляційного суду Запорізької області №1374 від 14.12.2016 року на підставі службової записки судді ОСОБА_14, у зв'язку зі звільненням у відставку відповідно до п.4 ч.6 ст. 126 Конституції України, ч. 4 ст. 116 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 р.) призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 14.12.2016 року справу передано у провадження судді Полякова О.З.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2016 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду.

Відповідно до вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 09.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що 2 варіант Висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року найбільш відповідає частці позивачів у житловому будинку, при цьому експертом враховано можливість користування спільною земельною ділянкою усіма співвласниками без погіршення їх становища, наявність іншого рішення суду про виділ частки земельної ділянки. Заперечуючи проти будь-якого варіанту поділу земельної ділянки ОСОБА_1 не запропонував свого варіанту поділу, який би його влаштовував.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно з Договором купівлі-продажу від 31.07.1975 року, посвідченого нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Карауловоою Л.І., ОСОБА_3 придбав 18/80 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться в АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 10-11).

Згідно з довідкою Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 25.11.2015 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 зареєстровано: 12/80 ч. за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 21.08.1984 р. за № 1-3895; 1/8 ч. за ОСОБА_2 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 24.04.1998р.; 1/10 ч. за ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 24.04.1998р. та договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 31.07.1975 р. № 1391; 2/16 ч. за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою від 23.06.2005 р. р. №4-505; 3/32 ч. за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 29.10.2013 р. №2743; 3/32 ч. за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Градовою В.Г., приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 04.11.2014 р. № 2406; 5/16 за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2015 р. (т.1, а.с. 69).

Вищезазначені частки на житловий будинок по АДРЕСА_2 також підтверджуються технічним паспортом станом на 19.08.1997 року, виготовленим Бердянським підприємством з технічної інвентаризації (т.2, а.с. 16); технічним паспортом станом на 12.05.2005 р., виготовленим Бердянським підприємством з технічної інвентаризації (т.1, а.с. 225), технічним паспортом станом на 02.09.2009 року, виготовленим Бердянським підприємством з технічної інвентаризації (т.1, а.с. 12); інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 59726356 від 24.05.2016 р. (т.1, а.с.208-210).

Згідно технічного паспорту станом на 25.12.2012 року житловий будинок по АДРЕСА_2 знаходиться на земельній ділянці площею 665 кв.м. (т.1, а.с. 33), яка неприватизована і знаходиться у користуванні співвласників вказаного будинку. За зазначеним домоволодінням закріплено земельну ділянку на підставі рішення виконкому від 07.07.1953 року (т.1, а.с. 22).

Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 513/05-С-336 від 08.02.2016, інформація щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 у відділі містобудівного кадастру, інженерно-геодезичної служби та архівного обліку, управління містобудування та архітектури відсутня (т.1, а.с. 77).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 03.07.2009 року ОСОБА_11 (на теперішній час власник ОСОБА_5) в рахунок 3/16 часток виділено в користування земельну ділянку площею 123, 4 кв.м.

Рішенням Бердянського районного суду від 24 квітня 1998 року здійснено розподіл АДРЕСА_1 в наступному порядку: виділено в користування ОСОБА_2 в житловому будинку літ. «А» коридор 4-11-12=6, 4 кв.м., кімнату № 4-13+13,3 кв.м. загальною площею 19,7 кв.м., сіни літ. «а9», сарай літ. «И», альтанка літ. «О», хвіртка №3, частина споруд загального користування - вбиральня літ. «П», вимощення 1, душ літ. «П1»; в користування ОСОБА_3 виділено в користування в житловому будинку літ. «А» - кімнату № 4-14 =12,5 кв.м., сіни літ. «а7», тамбур літ «А8», частина споруд загального користування - вбиральня літ. «П», душ літ. «П1», хвіртка №1 вимощення 1, водопровід літ. «Ч» (т.4, а.с. 50).

Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Враховуючи час набуття співвласниками права власності на житловий будинок, право учасників справи на користування земельною ділянкою регулювалося ч. 2 ст. 30 ЗК Української РСР, згідно якого при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів, а також положеннями ст. 120 ЗК України, відповідно до якої при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку щодо поширення на об'єкт нерухомості (житлового будинку та господарських споруд) разом із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований, принципу їх цілісності.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи.

Згідно частини першої, четвертої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не можуть досягнути згоди щодо користування земельною ділянкою.

З метою визначення порядку користування земельною ділянкою ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року в цій справі було призначено судову експертизу.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 судового експерта Макарова І.В., який діє на підставі свідоцтва № 1484 від 31.03.2011 року, запропоновано два можливих варіанти порядку користування земельною ділянкою, що розташована під домоволодінням АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 153-177).

Судом першої інстанції визначено, що варіант №2 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року найбільш відповідає часткам сторін, а також враховано можливість користування спільною земельною ділянкою співвласниками без погіршення їх становища.

Проте, ОСОБА_1, подаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що варіант №2 порушує інтереси співвласників.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу.

Висновком експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 238-17 від 02.06.2018 року Дніпропетровського науково-дослідного інститут судових експертиз запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до часток співвласників у житловому будинку (т.3 а.с.14-74).

ОСОБА_1 надав до апеляційного суду заяву, в якій зазначив, що він не погоджується з обома варіантами, запропонованими у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 238-17 від 02.06.2018 року, оскільки вони порушують його права та позбавляють можливості користуватися належною йому частиною будинку (т.3, а.с. 156-158).

Таким чином, ОСОБА_1 не погоджується а ні з варіантами висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року, а ні з варіантами, запропонованими у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 238-17 від 02.06.2018 року.

Однак, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його представник пояснили, що вони погоджуються на визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 238-17 від 02.06.2018 року .

В суді апеляційної інстанції позивачі просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, яким визначено порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом Висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року.

Апеляційним судом досліджені висновки судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року та висновки додаткової судової земельно-технічної експертизи № 238-17 від 02.06.2018 року ( т.1 а.с.153-177 ; т.3 а.с.39-74).

В обох висновках експерти прийшли до висновку, що на ідеальну частку співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_3 в 18/80 частин, площа земельної ділянки складає : 148,23 кв.м. На ідеальну частку співвласників ОСОБА_4 в 2/16 частин, ОСОБА_1 в 12/80 частин, ОСОБА_6 в 5/16 частин ідеально відповідає площа земельної ділянки 387,14 кв.м.

Проте, експертом додаткової судової земельно-технічної експертизи № 238-17 від 02.06.2018 року запропоновано варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до яких пропонується у користування співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати земельну ділянку площею 114,00 кв.м. ( варіант №1) або 113,00 кв.м.( варіант №2), а співвласникам ОСОБА_4 , ОСОБА_1, ОСОБА_6 - 335,90 кв.м. ( варіант№1) або 334,90 кв.м. ( варіант№2).

Враховуючи, що сторони у справі не досягли згоди щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, апеляційний суд, дослідивши усі варіанти, запропоновані експертами, приходить до висновку, що варіант №2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року найбільш повно враховує інтереси сторін та відповідає часткам сторін у житловому будинку та не спростований апелянтом належними та допустимими доказами.

Твердження апеляційної скарги про те, що самовільно збудований позивачами будинок затіняє вікна його частини будинку є неприйнятним, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження цієї обставини у розумінні ст.. ст.. 77, 78, 80 ЦПК України , не надано.

Протокол №178 від 01.07.2016 року про проведення досліджень освітленості робочого місця ( т.1 а.с.213) , який наданий ОСОБА_1, не приймається апеляційним судом як достовірний доказ, оскільки з його змісту не можливо встановити дійсні обставини справи ( заміри здійснені лише зранку, висновок не містить причини частково затінення кімнати).

Посилання апеляційної скарги на те, що виділення земельної ділянки, на якій розташований самовільно збудований будинок, будуть порушуватись права відповідачів на нормальний прохід ( проїзд) є безпідставними.

Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованих будівель (т.4, а.с. 46-49).

Підставою відмови у задоволенні позову зазначено, що само по собі порушення відстані між будівлями не свідчить про створення перешкод, а ОСОБА_1 не надано доказів того, що пліснява та вологість взагалі є в наявності і знаходиться у причинному зв'язку з експлуатацією відповідачами ( ОСОБА_2) душу. Зливна яма, яку просить засипати позивач, є колодязем в системі підключення приміщень, якими користується відповідач до централізованої каналізації, яка проведена у відповідності до діючих норм та правил ( т.2 а.с.12-15).

Отже, відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів, що підтверджують його порушене право щодо зазначеної земельної ділянки в частині можливості вільного користування землями загального користування, та утрудненням проїзду та обслуговування належної йому частини домоволодіння.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки між співвласниками не досягнуто згоди щодо порядку користування земельною ділянкою є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 88 ЗК України у разі недосягнення згоди між співвласниками користування та розпорядження земельною ділянкою визначається у судовому порядку.

Посилання апеляційної скарги про те, що визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №2 судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 року буде порушувати права відповідачів на безперешкодне користування своєю власністю, а саме: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «П», душ літ. «П1», не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки рішенням Бердянського районного суду від 24 квітня 1998 року в будинку АДРЕСА_2 частина споруд загального користування - вбиральня літ. «П», душ літ. «П1», виділено в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3

З огляду на вищевикладені мотиви, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 106/06-16 від 17.06.2016 рокугрунтується на вимогах закону, у відповідачів є можливість обслуговувати належну кожному з них частину будинку, а розміри земельних ділянок відповідають ідеальним часткам у домоволодінні та найбільш відповідає інтересам співвласників.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка