П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17" січня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 263/1089/18

Номер провадження 22-ц/804/27/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Лісового О.О., Мироненко І.П.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області

третя особа - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної Фіскальної Служби у Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Голови комісії з припинення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області Пехтерєвої Ольги Михайлівни на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2018 року головуючого судді Кулика С.В. із складанням повного тексту судового рішення 14 червня 2018 року по цивільній справі про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третя особа - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної Фіскальної Служби у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, у якому просила : - встановити факт належності їй електронної персональної облікової картки за номером НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, в якій містяться відомості про її роботу у ЗАТ «Будівельно-монтажний трест» за період з 2000 року по 2009 рік, а також факту належності їй електронної персональної облікової картки за номером НОМЕР_2, яка містить відомості про роботу ОСОБА_1 за період з 2009 по 2010 рік; - встановити факт належності ОСОБА_1, стажу та заробітної плати за даними персоніфікованого обліку, викладеними в електронній персональній картці за номером НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, а також стажу та заробітної плати, які містяться в електронній персональній картці за номером НОМЕР_2 на її ім'я.

Уточнивши свої позовні вимоги просила : - встановити факт належності електронної персональної картки за номером НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, яка містить відомості про роботу позивача за період з 2000 року по 2009 рік, а також факт належності електронної персональної картки за номером НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1, яка містить відомості про роботу позивача за період з 2009 року по 2010 рік, та встановити факт належності позивачу стажу та заробітної плати за даними персоніфікованого обліку, викладеним у зазначених електронних персональних облікових картках на ім'я позивача.

Крім того ,просила встановити факт роботи позивача за період з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером 2-ї категорії та з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером 1-ї категорії на ЗАТ «Будівельно-монтажний трест».

Позовна заява мотивована тим, що в період роботи ОСОБА_1 на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест» з 2000 року по 2009 рік це підприємство надавало до Державної податкової інспекції та Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполя Донецької області звіти про нарахування їй заробітної плати та про сплату трудових внесків. Однак, при наданні звітності підприємством були допущені помилки - невірно зазначені її ідентифікаційний код та ім'я. Дані персоніфікованого обліку за період роботи на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест» з 2000 року по 2009 рік були відсутні. Внаслідок цього ОСОБА_1 звернулась до начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області з заявою про виправлення вказаних помилок.

Відповідно до листа в. о. начальника Центрального об'єднання управління Пенсійного Фонду України м. Маріуполя Пістелевої С.О. від 05 вересня 2017 року № 18/42/02 був підтверджений факт вказаної помилки та роз'яснено, що Пенсійний Фонд України здійснює тільки облік страхового стажу за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Тому, в майбутньому при нарахуванні їй пенсії період роботи з 2000 по 2004 р. буде враховуватись до стражу, але заробітна плата буде братися «нулями». Період з 01 січня 2004 року по 2009 рік взагалі не буде враховано в страховий стаж. Вказано на необхідність надати підприємством до Державної податкової інспекції коригуючи відомості на працівника. Проте з причини ліквідації підприємства ЗАТ «Будівельно-монтажний трест» надати такі відомості неможливо. Тому в її випадку підтвердити страховий стаж та заробітну плату за період з 2000 року по 2009 рік на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест» можливо лише в судовому порядку. Позивач також зазначила, що протягом з 2000 по 2009 роки ЗАТ «Будівельно-монтажний трест» у свою звітність про нарахування та виплату позивачу заробітної плати помилково вносило під анкетними даними позивача неправильний ідентифікаційний номер. На цей же ідентифікаційний номер було заведено електронну персональну облікову картку на ім'я позивача. Після ліквідації підприємства позивач встала на облік до центра зайнятості, який в свою звітність вносив до інформаційної бази системи персоніфікованого обліку відомості під анкетними даними позивача, з зазначенням вірного ідентифікаційного номеру. Таким чином, в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку на цей час зареєстровані на ім'я позивача дві різні персональні облікові картки з двома різними номерами, як на дві різні людини. Вказане негативно впливає на нарахування та виплату пенсії позивачу після досягнення нею пенсійного віку, оскільки у цих картках накопичується відомості про фізичну особу з урахуванням трудової міграції за весь час її трудової діяльності, що необхідно для визначення розміру пенсії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 електронних персональних облікових карток за номером НОМЕР_1, яка містить відомості про роботу в ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» за період з 2000 року по 2009 рік та за номером НОМЕР_2, яка містить відомості про роботу ОСОБА_1 за період з 2009 по 2010 роки.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 стажу та заробітної плати за даними персоніфікованого обліку, викладеними в електронній персональній картці за номером НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, а також стажу та заробітної плати, які містяться в електронній персональній картці за номером НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1

Встановлено факт роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой».

В апеляційній скарзі Голова комісії з припинення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області Пехтерєва О.М. просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення,яким скасувати рішення в частині встановлення факту роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой», посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що встановлення факту роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» є публічно-правовим спором, який має розглядатись в рамках адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надано .

У судовому засіданні апеляційного суду представник комісії з припинення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області,що діє за довіреністю Шевчук О.О. підтримала доводи апеляційної скарги .

У судовому засіданні представник Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області ,що діє за довіреністю Луньов М.В. просив вирішити питання відповідно до вимог законодавства.

У судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_7 не з'явилися , про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом отримання 05 січня 2019 року телефонограми ,зареєстрованої в журналі телефонограм № 3.10-12 за № 32 (а.с.223) та судової повістки ,про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.229).

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 11 травня 1986 року, вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1992 року працювала у «Су - Тяжмашстрой» на посаді ведучого інженера. В подальшому вказане підприємство неодноразово змінювало організаційно правову форму господарювання, поки 16 травня 2003 року не було перетворено у ЗАТ Будівельно-монтажний трест «Металургстрой». На вказаному підприємстві позивач працювала на посадах інженера, начальника відділу інженерної підготовки та організації робіт. Зокрема , за період з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, а з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 рік інженером першої категорії. 18 серпня 2009 року, ОСОБА_1 була звільнена з вказаного підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗПП України в зв'язку із скороченням штату. З 19 вересня 2010 року, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Жовтневій міжрайонній філії Маріупольського міського центру зайнятості.

Факт роботи позивача у ЗАТ Будівельно-монтажний трест «Металургстрой», за період з 1997 року по 2009 рік, підтверджується копіями особистих карток складених на ім'я ОСОБА_1, та отриманих позивачем з архіву.

З довідки за формою ОК-5 індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі за періоди з 2000 року по 2009 рік вбачається, що позивач ОСОБА_1 у вказані періоди часу працювала у «Будівельно-монтажному тресту «Металургстрой», ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургбуд» та ЗАТ «Будівельно-монтажний трест будівельне управління» «Важмашбуд». У вказаній довідці містяться відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з зазначенням даних заробітку для нарахування пенсії та стажу. Однак у вказаній довідці за формою ОК-5, зазначені дані РНОКПП ОСОБА_1 під номером НОМЕР_1.

З довідки за формою ОК-5 індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі за періоди з грудня 2009 року по червень 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 у вказані періоди часу перебувала на обліку Маріупольському міському центрі зайнятості. У вказаній довідці за формою ОК-5, зазначені дані РНОКПП ОСОБА_1 за номером НОМЕР_2.

Копія листа від 05 вересня 2017 року № 18142/02 Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (а.с.16) містить відповідь, в якій зазначено, що у зв'язку з тим, що при наданні звітностей підприємством були допущені помилки, дані персоніфікованого обліку за період роботи ОСОБА_1 на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний Трест» з 2000 року по 2009 рік відсутні та по причині ліквідації зазначеного підприємства надати такі відомості неможливо, у зв'язку з чим підтвердити свій страховий стаж та заробітну плату за період з 2000 року по 2009 рік на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний Трест» ОСОБА_1 може лише в судовому порядку.

Суду представлені паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 та РНОКПП НОМЕР_2, видані на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6).

Згідно листа з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 26 березня 2018 року, центральне відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області повідомляє, що реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_1, який було присвоєно ОСОБА_1 14.08.1998 року, ліквідовано 12 червня 2017 року на користь реєстраційного номера облікової картки платника податків НОМЕР_5. Дата реєстрації останнього у Державному реєстрі - 31 серпня 1999 року.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту,що має юридичне значення ,суд посилаючись на ч.2 ст.315 ЦПК України ,виходив з того ,що встановлення факту належності електронних персональних облікових карток, на ім'я ОСОБА_1 , факту належності стажу роботи на вказаному підприємстві та заробітної плати впливає на права та інтереси позивача, зокрема й щодо призначення пенсії. Суд врахував, що періоди роботи зазначені в довідці за формою ОК-5 індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі за періоди з 2000 року по 2009 рік, збігаються з даними вказаними в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 та особових картках, які надані позивачем і підтверджують, що остання у вказані періоди часу працювала у ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой». Данні особи зазначені у вказаній довідці за формою ОК-5, повністю співпадають з анкетними даними позивача, за виключенням РНОКПП. Також суд врахував, наявність листа з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 26.03.2018 року, відповідно до якого РНОКПП НОМЕР_1, який було присвоєно позивачу, ліквідовано на користь реєстраційного номера облікової картки платника податків НОМЕР_5.

Такі висновки суду в повній мірі не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про встановлення факту належності ОСОБА_1 електронних персональних облікових карток за номером НОМЕР_1, яка містить відомості про роботу в ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» за період з 2000 року по 2009 рік та за номером НОМЕР_2, яка містить відомості про роботу ОСОБА_1 за період з 2009 по 2010 роки та встановлення факту належності ОСОБА_1 стажу та заробітної плати за даними персоніфікованого обліку, викладеними в електронній персональній картці за номером НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, а також стажу та заробітної плати, які містяться в електронній персональній картці за номером НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 ніякою із сторін не оскаржується,то апеляційним судом законність та обґрунтованість рішення в цій частині не ревізується.

Відповідач оскаржує рішення суду тільки в частині встановлення факту роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой», вважаючи спір у вказаній частині публічно-правовим.

Частина перша статті 19 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав розглядаються у порядку окремого провадження (частина сьома статті 19, частина перша статті 293 ЦПК України).

За змістом частини шостої статті 294 ЦПК України спори про право підлягають розгляду у порядку позовного провадження, якщо такий спір вирішується за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пунктами 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна мстити, зокрема зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, зокрема ними можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Проте, позовна заява ОСОБА_1 не містить змісту позовних вимог, тобто матеріально-правової вимоги про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача, а містить лише вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, її роботи

з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой».

При цьому як у позовній заяві (а.с.1-3) так і в уточненій позовній заяві (а.с.53-55) вона не зазначає про наявність між сторонами спору про право, не вказуючи яке саме.

При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів,уточненої позовної заяви, зокрема листа в. о. начальника Центрального об'єднання управління Пенсійного Фонду України м. Маріуполя Пістелевої С.О. від 05 вересня 2017 року № 18/42/02, не вбачається , що у такий спосіб позивач намагається оспорити будь-яке рішення органу публічної влади - Центрального об'єднання управління Пенсійного Фонду України м. Маріуполя щодо періоду роботи з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз'яснено у пунктах 2, 3 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміну «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З викладеного вбачається ,що зміст позовних вимог,зміст доданих до неї документів,зміст уточнених позовних вимог,де тільки у прохальній частині ОСОБА_1 просить встановити факт роботи у вищезазначений період на посаді інженера відповідних категорій на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой»,не містить зазначення того,що спір виник у зв*язку із виконанням або невиконанням стороною публічно-владних управлінських функцій ,а тому доводи апеляційної скарги про існування публічно-правового спору,який має розглядатися в рамках адміністративного судочинства не є слушними та у вказаній частині відхиляються судом апеляційної інстанції .

Частиною четвертою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору є об*єкт правовідносин,благ,щодо якого виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи ,запис періоду роботи позивача з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» міститься у трудовій книжці НОМЕР_3 (а.с.7-9) .

Оскільки право позивача щодо зазначеного періоду роботи не оспорюється, є визначеність у правах і обов*язках сторін,суд вважає,що предмет спору відсутній,а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, провадження за позовом ОСОБА_1 в частині встановлення факту роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» слід закрити .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року комісії з припинення Центрального об'єднання управління Пенсійного Фонду України м. Маріуполя було відстрочено сплату судового збору за подання скарги та зупинено дію рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2018 року до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (а.с.160).

Враховуючи ,вимоги ст.ст.141,142,382 ЦПК України ,з урахуванням клопотання відповідача про неможливість сплати судового збору у зв*язку з відсутністю коштів,призначених на цю мету,апеляційний суд вважає необхідним звільнити останнього від сплати судового збору у розмірі 960 грн.за подання апеляційної скарги та відновити дію рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,376,377,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Голови комісії з припинення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області Пехтерєвої Ольги Михайлівни - задовольнити частково .

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2018 року в частині встановлення факту роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині .

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 у відповідній частині встановлення факту роботи ОСОБА_1 з 17 квітня 1997 року по 01 січня 2001 року інженером другої категорії, з 01 січня 2001 року по 18 серпня 2009 року інженером першої категорії на підприємстві ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургстрой» закрити .

Відновити дію рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 січня 2019 року .

Судді: