Справа №173/1893/18
Провадження №2/173/89/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю позивача ОСОБА_1М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не зваляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту належності заповіту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про встановлення факту належності заповіту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не зваляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5І .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 24.09.2018 року.

24.09.2018 року постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального провадження, в зв'язку з необхідністю залучення інших спадкоємців до участі у розгляді справи. Справа призначена в підготовче судове засідання на 13.11.2018 року

13.11.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 19.12.2018 року.

19.12.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання позивача. Справа призначена до розгляду на 15.01.2019 року

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

15.01.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить встановити факт належності заповіту від 26.08.1997 року, підписаного ОСОБА_6, посвідчений ОСОБА_7, секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за № 42, ОСОБА_8, визначити йому додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер 16.10.2001 року, терміном в три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 16.10.2001 року помер його дід ОСОБА_8, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті діда була його мати ОСОБА_4 Він вважав, що мати прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8

Крім того він більше 15 років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, який за життя належав його діду ОСОБА_8, але зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3

На початку 2018 року, розбираючи старі документи, що залишились після смерті діда він виявив оригінал заповіту, згідно якого ОСОБА_8, все своє майно, з чого б воно не складалось заповідав йому. Про існування даного заповіту він не знав.

Після смерті діда залишилась спадщина, що складається в тому числі із житлового будинку розташованого за адресою: вул. Карлівська, 3 в с. Дмитрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

20.07.2018 року він звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда.

Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної Дніпропетровської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, оскільки ним пропущений строк на прийняття спадщини, та існують розбіжності у написанні прізвища померлого у заповіті та відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого повторно, та свідоцтва про смерть, що наявний в матеріалах спадкової справи, що й стало причиною звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Дав пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач, представник ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Будь-яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог не надав, повідомивши, що існує ще одним заповіт від імені померлого.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, в судове засідання не з'явились,подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, 16.10.2001 року помер дід позивача ОСОБА_8, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв про народження та свідоцтва про укладення шлюбу матері позивача.

Позивач вважав, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті діда була його мати ОСОБА_4 та що мати прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8

Позивач посилається на те, що на початку 2018 року, розбираючи старі документи, що залишились після смерті діда позивач вияв оригінал заповіту, згідно якого ОСОБА_8, все своє майно, з чого б воно не складалось заповідав йому, що підтверджується копією заповіту.

Після смерті діда залишилась спадщина, що складається в тому числі із житлового будинку розташованого за адресою: вул. Карлівська, 3 в с. Дмитрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

20.07.2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда.

Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної Дніпропетровської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, оскільки ним пропущений строк на прийняття спадщини, так як існують розбіжності у написанні прізвища померлого у заповіті та відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого повторно та свідоцтва про смерть, що наявний в матеріалах спадкової справи та в зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови

Таким чином судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту належності документу, з яким погоджується суд.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності провоустановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті.

З досліджених в судовому засіданні документів судом встановлено, що згідно наданої суду повторної копії свідоцтва про смерть, прізвище спадкодавця вказане як ОСОБА_8, який помер 16.10.2001 року в с. Дмитрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Заповіт від 26.08.1997 року, складений від імені ОСОБА_6, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1. В матеріалах спадкової справи №113/2002, відкритої після смерті ОСОБА_9, є первинне свідоцтво про смерть ОСОБА_9, померлого 16.10.2001 року в с. Дмитрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Таким чином судом встановлено. що існують розбіжності в написанні прізвища померлого ОСОБА_8, (ОСОБА_6, ОСОБА_9) як в свідоцтві про смерть так і в заповіті, складеного на ім'я позивача.

В свою чергу, враховуючи , що ім'я та по батькові, місце проживання до смерті та місце смерті спадкодавця є однаковими. Прізвища: ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є співзвучними та розцінюється судом як допущення технічної помилки відповідним органом та посадовою особою при його написанні. У свідоцтвах про смерть первинному та повторному зазначено, що ОСОБА_8А,. та ОСОБА_9А,. помер у віці 81 рік. Таким чином суд вважає за можливе встановити факт належності заповіту, складеного від імені ОСОБА_6, 26.08.1997 року, посвідченого ОСОБА_7. секретарем Дмитрівської сільської ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за № 42, - ОСОБА_8, померлому 16 жовтня 2001 року

Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що не знав про існування зазначеного заповіту та вважав, що спадщину після смерті діда прийняла його мати.

Тобто вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини.

Також судом встановлено, що померлим ОСОБА_10, складався ще один заповіт від 17.02.2000 року, яким спадкодавець заповів частину свого майна, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_3, якій видане свідоцтво про право на спадщину на дане майно і яка згідно поданої заяви не заперечує проти встановлення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини. Також спадкоємці ОСОБА_4. та ОСОБА_5, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_6А,. також не заперечують проти встановлення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини.

Суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, так як суд вважає, що строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_8, позивач пропустив з поважної причини.

Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача. Так як суд не вбачає вини відповідача у тому, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не зваляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту належності заповіту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що заповіт від 26 серпня 1997 року, складаний ОСОБА_6, посвідчений ОСОБА_7, секретарем Дмитрівської сільської ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за № 42, належить ОСОБА_8, померлому 16 жовтня 2001 року

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, додатковий строк для прийняття спадщини після померлого 16 жовтня 2001 року діда ОСОБА_8 тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1409 грн., 60 коп., покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 25.01.2019 року

Суддя Петрюк Т.М

Зареєстроване 25.01.2019 року

Оприлюднене 25.01.2019 року

Дата набрання законної сили 26.02.2019 року