ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/340/19 Справа № 175/4821/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Шабанов А.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, правонастуником якого є ОСОБА_3, до Територіальної громади в особі Підгородненської міської ради про визнання права власності на домоволодіння,

В С Т А Н О В И Л А:

10 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що його дружина ОСОБА_4 отримала у спадок від колишнього чоловіка побудоване ними домоволодіння по АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою, яка була виділена її чоловіку для будівництва житлового будинку. Весною 1990 року він зруйнував зазначене домоволодіння та разом з ОСОБА_4 збудував нове, однак право власності вони не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Він позбавлений можливості прийняти у спадщину 1/2 зазначеного домоволодіння, оскільки право власності на нього не зареєстроване, тому позивач просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. "А", що має загальну площу 76,9 кв.м, житлову 53,1 кв.м, та складається з наступних приміщень: приміщення 1 - коридору площею 12,4 кв.м, приміщення 2 - житлової кімнати площею 16,7 кв.м, - приміщення 3 - житлової кімнати площею 12,8 кв.м, приміщення 4 - житлової кімнати площею 7.5 кв.м, приміщення 5 - житлової кімнати площею 16,1 кв.м, приміщення 6 - кухні площею 11,4 кв.м, а також з наступних господарських будівель та споруд: літ. "а" - прибудови площею 15 кв.м, літ. "а-1" - прибудови площею 14, 7 кв.м, літ.пг - погріба площею 15 кв.м, ганку площею 1 кв.м, літ "Б" - сарая площею 15 кв.м, літ "В" - вбиральні площею 1,9 кв.м, літ. "Г" - госп.блоку площею 6,8 кв.м, № 1 воріт, № 2 хвіртки, № 3 огорожі.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року позовну заяву задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А», що має загальну площу 76,9 кв.м, житлову 53,1 кв.м, та складається з наступних приміщень: - приміщення 1 - коридору площею 12,4 кв.м, приміщення 2 - житлової кімнати площею 16,7 кв.м, - приміщення 3 - житлової кімнати площею 12,8 кв.м, приміщення 4 - житлової кімнати площею 7.5 кв.м, приміщення 5 - житлової кімнати площею 16,1 кв. м, приміщення 6 - кухні площею 11,4 кв.м, а також з наступних господарських будівель та споруд: літ. "а" - прибудови площею 15 кв.м, літ. "а-1" - прибудови площею 14, 7 кв.м, літ.пг - погріба площею 15 кв.м, ганку площею 1 кв.м, літ "Б" - сарая площею 15 кв.м, літ "В" - вбиральні площею 1,9 кв.м, літ. "Г" - госп.блоку площею 6,8 кв.м, № 1 воріт, № 2 хвіртки, № 3 огорожі.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом визнано право власності на домоволодіння за позивачем, не перевіривши коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та не залучивши їх до розгляду справи.

Передбачним ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву сторони не скористались.

Вислухавши представника ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 1971 року виконавчим комітетом Підгородненської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка для будівництва по вулиці Короткій, розміром 800 кв.м, якій була надана адреса: вул. Коротка, 27в, що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Дніпропетровської області від 25 лютого 2008 року за № Б-55-08 (а.с. 8).

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 збудували будинок, площею 30 кв.м, на який правовстановлюючі документи не оформляли.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 49 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки ОСОБА_4 проживала разом зі своїм чоловіком на день його смерті, то до неї на підставі ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР України перейшла в спадок частка домоволодіння та відповідне право користування земельною ділянкою, яка була виділена її чоловіку для будівництва житлового будинку.

16 жовтня 1990 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_3 що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9).

В період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на місті старої будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1, що має загальну площу 76,9 кв.м.

Згідно технічного паспорту вищезазначене домоволодіння та всі господарські будівлі було збудовано позивачем в 1990 році (а.с. 13-15).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року за №868 зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ України №337 від 13.08.2014 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», було затверджено «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 49 зазначеного Порядку, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р. є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 як чоловік спадкодавця ОСОБА_4 є належним землекористувачем земельної ділянки, на якій було самочинно збудовано спірне домоволодіння, в якому він постійно проживає з жовтня 1990 року по теперішній час, сплачує комунальні послуги, а визнання за ним права власності на вказане домоволодіння не порушуватиме права інших осіб.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Посилаючись на ст.ст.548, 549 ЦК України (1963 року), суд першої інстанції вказав, що померла ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним, проте дані обставини судом першої інстанції перевірені не були. Крім того, на час смерті батька апелянт був неповнолітнім та є таким, що прийняв спадщину. Проте, суд першої інстанції не перевірив наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_5 та не встановив коло спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Враховуючи те, що спірне нерухоме майно, як про це зазначає позивач, було збудовано в період перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, то на таке майно розповсюджується дія презумпції спільності права власності подружжя, частки якого є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За правилом частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що у померлої ОСОБА_4 є син - ОСОБА_1(а.с.50), який, як і позивач, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, згідно положень ст.1261 ЦК України.

За правилами ст.1267, 1268 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, при цьому незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги також може претендувати на частку ОСОБА_4 у спірному домоволодіні, тому існує спір з приводу спадкового майна після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з чим визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за позовом ОСОБА_3, який розглянуто судом без участі ОСОБА_1, не відповідає вимогам закону, оскільки суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України, в редакції 2004 року, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

За приписами частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно з цивільним процесуальним законом на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, незалучення під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року, яким вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у позові ОСОБА_3, правонастуником якого є ОСОБА_3, до Територіальної громади в особі Підгородненської міської ради про визнання права власності на домоволодіння - відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у якості правонаступника померлого позивача ОСОБА_3 було залучено ОСОБА_3

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 075, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, правонастуником якого є ОСОБА_3, до Територіальної громади в особі Підгородненської міської ради про визнання права власності на домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 075, 80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова