Дата документу 12.04.2019 Справа № 335/9335/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/9335/17 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/807/1236/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є інвалідом першої групи з дитинства по зору. Відповідач є його сином. У серпні 2016 року він звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року з відповідача на його утримання стягнуто аліменти у твердій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно з 17.08.2016 року і довічно. На час ухвалення рішення суду відповідач офіційно не працював, мав мінливий дохід.

Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, вказаних коштів не вистачає для придбання ліків, продуктів харчування, оплати комунальних послуг.

Його повнолітні доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухиляються від сплати аліментів на його користь, що погіршує його матеріальне становище.

На час звернення до суду йому відомо, що ОСОБА_3 працює в м Києві, одержує постійний дохід, його матеріальне становите значно покращилось.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частині усіх видів доходів щомісячно та довічно.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року у справі №331/5666/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і довічно.

Відкликано виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення суду від 03 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи 17 серпня 2016 року і довічно.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неврахування його майнового стану, ухилення позивача від виконання його батьківських обов'язків, просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що не ухилявся від утримання відповідача, відносно двох дітей його позбавлено батьківських прав, доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухиляються від сплати на його користь аліментів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає таким вимогам та підлягає скасуванню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з непрацездатності позивача, потреби у постійному сторонньому нагляді, його скрутного матеріального становища, необхідності лікування, відсутності інших джерел доходу, крім пенсії.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.6).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно починаючи з 17серпня 2016 року і довічно. Рішення суду набрало законної сили 08 листопада 2016 року (а.с.8-10).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0677431 від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства І групи безстроково та потребує постійного стороннього нагляду (а.с.5).

Згідно з довідкою УПСЗН ЗМР по Олександрівському району від 04 серпня 2017 року пенсія ОСОБА_4 складає 2561,90 гривень щомісяця (а.с.7).

За приписами статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до роз'яснень пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

За роз'ясненнями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Свій позов ОСОБА_4 обґрунтував працевлаштуванням та покращенням матеріального стану відповідача.

Доказів працевлаштування та отримання доходів відповідачем позивач не надав, доводи позову з цього приводу ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

ОСОБА_4 не надав до суду належних, допустимих, достовірних і достатніх у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача поліпшився у такій мірі, що він вже має можливість сплачувати аліменти більше присудженої рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року суми.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року встановлено, що станом на грудень 2015 року ОСОБА_4 отримував державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства І групи в розмірі 1611 грн. Згідно з довідкою УПСЗН ЗМР по Олександрівському району від 04 серпня 2017 року державна соціальна допомога, яку отримує ОСОБА_4, станом на липень 2017 року складає 2561,90 грн., що свідчить про збільшення розміру доходу ОСОБА_4

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: