Провадження № 22-ц/802/60/19 Категорія: 2 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А. І.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виконання грошового зобов'язання за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виконання грошового зобов'язання.

Посилалася на те, що 30 жовтня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виконання грошового зобов'язання.

Після прийняття рішення його копія судом їй не надсилалася та не видавалася, рішення суду не отримувала.

У зв'язку із зазначеним ОСОБА_2 вказуючи, що оскільки строк для оскарження рішення для неї не закінчився, тому заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2014 року не набрало законної сили, просила суд визнати виконавчий лист у даній справі виданим передчасно та помилково.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції просить її скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5, вважаючи оскаржувану ухвалу, такою що прийнята судом з додержанням вимог закону, просить залишити її без змін.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, наголосив на тому, що відповідачеві заочне рішення не вручено, отже для неї не розпочався строк апеляційного оскарження, рішення не набрало законної сили, тому відсутні підстави для видачі виконавчого листа у зв'язку з цим.

Відповідач по справі, яка подала заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Тому апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності з участю представника, який безпосередньо і подав апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її участю в розгляді іншої справи в Луцькому міськрайонному суді, разом з тим зазначає про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі адвоката та позивача.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив з того, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню немає, оскільки відповідач не зверталася із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2014 року у справі № 161/13677/14-ц за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виконання грошового зобов'язання стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 заборгованість із оплати комунальних послуг в розмірі 4094,70 грн, витрати на проведення ремонту квартири в розмірі 1813,10 грн, а також судовий збір в розмірі 243,60 грн (а.с. 83-84).

5 листопада 2014 року копія заочного рішення суду була направлена сторонам по справі. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, направлений на адресу відповідача, повернувся в суд за закінченням терміну зберігання (а.с. 85-87).

8 грудня 2014 року на підставі вказаного рішення суду Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість виконання судових рішень закріплена також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої є обов'язковими для виконання в Україні.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є видання виконавчого листа помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; інші причини.

Отже, підстави визнання виконання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на матеріально-правові (відсутність у боржника обов'язку) і процесуальні (обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа).

У своїй заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню боржник за виконавчим документом ОСОБА_2 посилалась на те, що рішення суду від 30 жовтня 2014 року не набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України (в редакції станом на 30 жовтня 2014 року) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно ч. 2 ст. 228 ЦПК України (в редакції станом на 30 жовтня 2014 року) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції станом на 30 жовтня 2014 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Принцип юридичної визначеності є одним із елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися. Цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») та має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних проявів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Отже, рішення суду набирає законної сили одномоментно і така його якість не може розділятися в часі окремо для позивача та відповідача. Наведене не позбавляє відповідача права подати у встановлений строк заяву про перегляд заочного рішення суду та клопотати про поновлення пропущеного процесуального строку за наявності відповідних підстав.

Враховуючи, що заочне рішення суду постановлене 30 жовтня 2014 року, а виконавчий лист виданий 8 грудня 2014 року, тобто після спливу строку апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції станом на 30 жовтня 2014 року), підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Будучи обізнаною про наявність судового провадження відповідач мала право вжити своєчасних заходів для отримання копії заочного рішення в суді, отримати відповідну інформацію шляхом доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Подача за збігом кількох років після постановлення заочного рішення заяви із покликанням про ненабрання рішенням законної сили у зв'язку із неотриманням його копії не свідчить про належне та добросовісне використання процесуальних прав стороною.

Суд застосовує закон не просто формально, а з урахуванням принципів верховенства права, юридичної визначеності, розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

Щодо покликання у відзиві на апеляційну скаргу на ті обставини, що представником в даній справі може бути лише адвокат, то слід врахувати, що виходячи із ціни позову дана справа є малозначною, а отже в силу ч. 2 ст. 60 ЦПК України представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, розглядається у одному провадженні із позовною заявою, окреме цивільне провадження не відкривається, а ухвала суду першої інстанції від 17 жовтня 2018 року свідчить про прийняття заяви відповідача ОСОБА_2 до провадження та призначення судового засідання.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими, апеляційний суд приходить до висновку про залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Головуючий

Судді