Справа № 297/315/19
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 лютого 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO), ТОВ «Лурді» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO), ТОВ «Лурді» про захист прав споживачів.

В позовній заяві вказано, що у вересні 2018 року позивач святкуючи з друзями в кафе "Simbol", що належить ТОВ "Лурді», зробив замовлення, а також замовив пляшку лікеру "Бейліс". Коли подали на стіл цю пляшку один з друзів відмовився пити цей лікер і розповів, що назва придбаного напою «Бейліс» не являється оригінальною назвою алкогольного напою, який поєднує у собі вершки та спирт, це не тільки лікер. Товариш повідомив про те, що виробник цього напою, використовуючи слово «Бейліс» у торговому позначенні продукту власного виробництва, відтворив імя особи - релігійного маніяка. Після цього, він, позивач, вирішив отримати необхідну інформацію з доступних джерел, а саме через Інтернет про продукцію, яку замовляв, а також про її виробника/продавця. Таким чином, з Інтернету позивач знайшов інформацію, яка відображає назву Бейліс і можливе її походження. На його думку, назва відомого лікеру походить від імені - Бейліс, Менахем Мендель (1862 або 1874-1934) - обвинуваченого у знаменитій Справі Бейліса. Таким чином першочергово обєктом позначення слово «Бейліс» є фізична особа - релігійний маніяк, що скоїв ритуальне вбивство з метою отримання "інгредієнта" дитячої невинної крові для виготовлення продукту.

У звязку з отриманою інформацією, позивач вважає, що назва "Бейліс" була вигаданою, але як виявилося, на його думку, це є прізвище людини, який був учасником жахливого злочину, вбивства дитини з України з метою отримання з нього крові.

Після даного випадку в жовтні позивач звернувся до фахівця Медичного центру «НЕЙРОМЕД», та на підставі огляду лікар зробив висновок про його психічний стан, який може відповідати критеріям тривожно-депресивного розладу.

Як споживач, ОСОБА_1 вважає, що позначення «Бейліс» на молочно-спиртовому продуктові завдає негативного впливу на цю продукцію та його вкладу в розвиток України, тому на його переконання обєкт інтелектуальної власності не може існувати, як юридичне явище, якщо воно завдає шкоди громадському порядку, здоровю та моральності населення.

У звязку з вищевказаним позивач просить заборонити реалізацію напою (лікера) під однойменною назвою Ваі1еуз (Бейліс) на території України як таку, що порушує вимоги статті 2 Закону України «Про захист суспільної моралі», а саме принижує або ображає націю чи особистість за національному ознакою; пропагує бузувірство, блюзнірство, неповагу до національних і релігійних святинь. Крім того, визнати торгову марку "Бейліс" суспільно аморальною, як така, яка асоціюється з жорстоким ритуальним вбивством українського хлопчика, з метою отримання з нього крові для наступних ритуальних дій. Стягнути з компанії Р енд А Бейлі енд Ko(R & A BAILEY & CO) (м. Дублін, Ірландія) матеріальні збитки в сумі 31 634 грн. на його користь.

Учасники процесу в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява має штучний характер та може бути повязана з іншими обставинами чи спорами у інших судах, або з метою уникнення відповідальності.

Так, із матеріалів позовної заяви та доданих до неї додатків вбачається, що позивач ОСОБА_1 у вересні 2018 року відвідував кафе «Сімбол» у м. Берегове, яке належить ТОВ "Лурді», де замовив пляшку лікеру "Бейліс". Однак, доказів про факт належності даного кафе відповідачу у справі ТОВ "Лурді» позивачем не долучено, що не обґрунтовує позовні вимоги відносно даного відповідача. Дана обставина суттєво впливає на підсудність розгляду справи, а саме Берегівському районному суду.

Згідно позовної заяви, позивач зазначає, що при придбанні ним вказаного лікеру торгівельна мережа порушила вимоги ст.ст. 15, 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, проаналізував вищевказані норми закону, суд приходить до висновку, що посилання позивача на порушення його прав, передбачених цими статтями не відповідає дійсності, а має надумані, штучні обставини, оскільки до придбання вказаного товару позивачем не було затребувана від продавця жодна інформація про походження назви лікеру «Бейліс», тому у даному випадку не могло бути порушено вказані норми закону. Також, слід зауважити, що інформація про продукт, яка є обовязковою, а саме передбачена вищевказаним законом, має бути зазначена на етикетці пляшки лікеру «Бейліс», при цьому позивачем не було долучено до матеріалів справи будь-які докази про таке порушення.

Також, слід зазначити, що інформація отримана позивачем з мережі Інтернет, та зазначена у позові як прямий зв'язок із походженням назви вказаного лікеру, є неповною, абсурдною, оскільки існують і інші посилання на походження назви лікеру «Бейліс».

Крім цього, суд констатує, що даним позивачем раніше також були подані три аналогічні позовні заяви до Берегівського районного суду, які 24.09.2018 року, 04.12.2018 року та 09.01.2019 року були залишені без руху, а в подальшому 25.10.2018 року, 18.12.2018 року та 25.01.2019 року повернуті позивачу. Так, позивачем чи його представником не були оскаржені вказані ухвали суду.

Частина 1 статті 44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п.п. 2 і 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Так, ч. 4 ст. 44 ЦПК України встановлює, що суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачем та його представником було допущено зловживання процесуальними правами, тому суд приходить до висновку, що увідповідності до ст. 144 ЦПК України до позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, яка згідно долученого попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат підготувала як адвокат вказану позовну заяву з додатками, слід застосувати захід процесуального примусу у виді попередження.

Відповідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 2, ст. 44, 144, 258-261, 353, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Визнати подання даного позову зловживанням процесуальними правами позивачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом ОСОБА_2.

Застосувати до позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2 за зловживання процесуальними правами захід процесуального примусу у виді попередження.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO), ТОВ «Лурді» про захист прав споживачів позивачу ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_3.