Провадження №2/523/519/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"04" лютого 2019 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_1), ОСОБА_2, (АДРЕСА_1), ОСОБА_2 Крістіни Сергіївни (АДРЕСА_1), до ОСОБА_3, (АДРЕСА_1), третя особа: Головне управління ДМС в Одеській області, (м. Одеса, вул.. Преображенська, 44) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача втратившим право користування житловою площею у квартирі №225 в будинку № 303 по Миколаївській дорозі в м. Одесі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем зазначеного житла, інші позивачі зареєстровані у даній квартирі. Відповідач ОСОБА_3 є сином квартиронаймача, у вказаній квартирі не проживає з травня 2003 року, особистих речей відповідача у житловому приміщенні немає, тому позивачі просять суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Матеріали справи містять заяви позивачів про розгляд справи за їх відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивачі не заперечували.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Крістіна Сергіївна зареєстровані у вищевказаній квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1, у вказаній квартирі не проживає з травня 2003 року, особистих речей відповідача у квартирі немає.

На даний час місце фактичного проживання відповідача невідоме, його реєстрація перешкоджає позивачу у здійсненні права власності в повному обсязі, він вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

На зазначені обставини посилався позивач у позовній заяві та вони не спростовані відповідачем жодним належним і допустимим доказом.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно вимог ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, основані на вимогах діючого законодавства, а саме ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню.

З іншими вимогами позивачі не звертались, жодних доказів на спростування зазначених позивачами обставин відповідач до суду не надав.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (АДРЕСА_1), ОСОБА_2, (АДРЕСА_1), ОСОБА_2 Крістіни Сергіївни (АДРЕСА_1), до ОСОБА_3, (АДРЕСА_1), третя особа: Головне управління ДМС в Одеській області, (м. Одеса, вул.. Преображенська, 44) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, (АДРЕСА_1) втратившим право користування квартирою №225, будинку № 303 по вул.. Миколаївська дорога, в м. Одесі.

Копію заочного рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.02.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: