ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/767/19Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Романенко В.А., по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, повний текст рішення виготовлений 31 жовтня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовує тим що, з 03 вересня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В період перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Проте останнім часом, а саме близько місяця відношення між нею та ОСОБА_3 погіршились, а поведінка чоловіка стала такою, яка свідчить проте, що останній вчиняє над нею та дитиною сімейне насилля, яке проявляється в знущанні, погрозах фізичної розправи, також здійснює психологічних тиск.

Вимагає давати малолітнього сина на тривалий час, коли отримує відмову, то пригрожує, що відбере сина.

Заявник вказала, що про вказані дії ОСОБА_3 повідомила орган опіки та піклування та звернулась із заявою до підрозділу «Поліція» про насилля в сім`ї і 07 жовтня 2019 року на ОСОБА_3 було складено адмінпротокол за ст. 173-2 КпАП України. ОСОБА_4 також звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, оскільки він не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Заявник вказала, що почуває себе незахищено, побоюється, що віддавши сина до садочку, останній може забрати дитину.

На підставі наведеного просила суд її заяву про видачу обмежувального припису задовольнити, видати обмежувальний припис ОСОБА_3 на строк 6 (шість) місяців, з визначенням йому таких обов`язків:

заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 у місці їх проживання за адресою, АДРЕСА_1 , у місці перебування: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_3 , наближатися до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 у місці їх проживання: АДРЕСА_1 , місці перебування: АДРЕСА_2 , в дитячому АДРЕСА_3 ;

заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

Зобов`язано ОСОБА_3 звернутися до Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для здійснення соціального супроводу з метою надання соціально-педагогічної допомоги та попередження насильства в сім`ї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне, необґрунтоване, ухвалене без належної оцінки всіх доводів та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення, яким заяву про видачу обмежувального припису задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги при постановленні рішення суду покази свідка ОСОБА_5 ( патрульний інспектор , який виїхав на викликав ОСОБА_3 ). ОСОБА_3 ввів в оману суд в своїх поясненнях, вказавши, що ОСОБА_1 кидалась на нього з ножем. Також судом не було взято до уваги, що сторони разом не проживають тривалий період часу, заявник надавала ОСОБА_6 дитину і він не звертався до правоохоронних органів із заявами, лише останнім часом почав звертатися до правоохоронних органів із заявою, що йому чинять перешкоди у вихованні та прийманні активної участі у житті дитини та дитина отримує травми від матері.

Не взято до уваги, що на противагу твердженням ОСОБА_3 ОСОБА_1 та свідки вказали на повну спроможність останньої здійснювати свої батьківські обов`язки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Юрченко В.О. просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, поскільки вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, зводяться до переоцінки доказів та свого бачення обставин справи без конкретного зазначення порушень матеріального і процесуального права, а рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 03 вересня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 701, Серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 .

Місце проживання заявниці разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час звернення до суду , є АДРЕСА_1 .

Судом встановлено і сторони не заперечують, що тривалий час , а саме з березня місяця проживають окремо.

Крім того в матеріалах справи містяться відповіді Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11 жовтня 2019 року №14142/46/04-2019, з якого вбачається, що 04 та 05 жовтня 2019 року та 07 і 08 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звертався до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області з повідомленнями про виникнення конфлікту з дружиною; щодо погрози ОСОБА_1 фізичною розправою стосовно нього; що ОСОБА_1 не впускає до квартири та не надає можливості зустрічатися з сином; ОСОБА_1 не повертає майно.

На час розгляду справи всі матеріали перевірки , за повідомленнями ОСОБА_3 , знаходяться на розгляді в секторі превенції ЧВП ГУНП в Черкаській області.

Також у відповіді зазначено, що 08 жовтня 2019 року до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 04 ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_3 , який погрожував фізичною розправою. Матеріали перевірки знаходяться на розгляді в секторі превенції ЧВП ГУНП в Черкаській області.

Звертаючись до суду із заявою про застосування обмежувального припису ОСОБА_1 посилалась на те, що її чоловік вчиняє над нею та їхнім сином сімейне насилля. В якості доказу посилається на адміністративний протокол від 07 жовтня 2019 року, який був складений дільничним офіцером поліції ЧВП ГУНП в Черкаській області за вчинення 04 жовтня 2019 року відносно своєї дружини ОСОБА_1 психологічного насилля, а саме вчинення психологічного тиску, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також посилається на те, що ОСОБА_3 здійснює на заявника психологічний тиск, який полягає у тому, що він погрожує відібранням дитини, оскільки вона не виконує належним чином батьківських обов`язків.

Проте в матеріалах справи міститься постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2019 року , яка надійшла з Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто в Черкаський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за дії відносно своєї дружини ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

На час розгляду справи в апеляційному суді постанова районного суду не вступила в законну силу в зв`язку з її оскарженням.

Відповідно до довідки Черкаського міського центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді з 11 жовтня 2019 року сім`я ОСОБА_1 знаходиться під соціальним супроводом з метою мінімізації ризиків для дитини, батьки якої розлучаються. Сторони регулярно відвідують консультації фахівців центру. Вказані дії здійснені на виконання рішення суду першої інстанції.

Інші докази вчинення ОСОБА_3 психологічного чи іншого тиску на ОСОБА_1 та її сина відсутні.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як вбачається із наданої відповіді Черкаського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області та складення протоколу про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2019 року не свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення - вчинення домашнього насильства, а тому не може бути належним доказом у справі. Тим більше, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2019 року провадження закрито за відсутності адміністративного правопорушення, хоча постанова і не вступила в законну дію.

Також подання ОСОБА_1 позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, свідчить про відсутність у сторін наміру збереження сім`ї , а звернення ОСОБА_1 до органів поліції та служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні і достатні докази того, що ОСОБА_3 вчиняв будь-яке (домашнє, фізичне або психологічне) насильство стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 здійснює на заявника психологічний тиск шляхом подання до суду фотокарток дитини з синцями не варте уваги, оскільки даний спір не стосується позбавлення батьківських прав та неналежне виконання батьками батьківських обов`язків. Вказані дії є одним із способів захисту від позовних вимог.

Крім того до відзиву поданого ОСОБА_3 долучено рішення Черкаської міської ради у справах дітей від 15 листопада 2019 року № 684 про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_3 , з якого вбачається, що батькові ОСОБА_3 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не свідчить про вчинення насилля над малолітнім сином ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді :