Провадження № 22-ц/4808/74/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
У Х В А Л А

21 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Мелінишин Г.П. та Томин О.О.,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 листопада 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т., про визнання договорів дарування недійсними.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в інтересах яких діє адвокат Козик В.Є., подали апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 грудня 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач (головуючий) Мелінишин Г.П., судді Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

Ухвалами Івано-Франківського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року та від 10 січня 2019 року відповідно відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 09.30 год 21 січня 2019 року.

18 січня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про відвід суддів Мелінишин Г.П. та Томин О.О.

Заяву мотивовано тим, що ці судді брали участь у розгляді справи № 344/1770/14-ц за її позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В процесі розгляду справи нею було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення по вул. Чорновола,97 в м. Івано-Франківську. Проте, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 липня 2018 року у задоволенні цієї заяви відмовлено. Також, на її думку, вирішуючи по суті цей спір та постановляючи рішення суд апеляційної інстанції не врахував норми матеріального права. При цьому не вказав в який спосіб має відбуватись виплата їй коштів у розмірі 4 115 041,50 грн, оскільки ОСОБА_3 не було внесено відповідної суми на депозитний рахунок суду. Не погоджуючись із постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2018 року нею у листопаді 2018 року подано касаційну скаргу. Відтак, вважає вищенаведені обставини такими, що викликають сумнів в неупередженості та об'єктивності суддів.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що відвід є необґрунтованим виходячи з наступного.

За приписами пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На думку колегії суддів зміст заяви ОСОБА_2 про відвід не свідчить про існування об'єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або необ'єктивності суддів Мелінишин Г.П. та Томин О.О.

Оскільки заява ОСОБА_2 про відвід суддів є необґрунтованою, то відповідно провадження у справі підлягає зупиненню, а заява - передачі іншому судді для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Мелінишин Г.П. та Томин О.О. визнати необґрунтованою.

Зупинити провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в інтересах яких діє адвокат Козик Віталій Євгенович, на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Лариса Тарасівна, про визнання договорів дарування недійсними, до вирішення питання про відвід.

Заяву про відвід передати для вирішення іншому судді.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко