Справа №345/4872/19
Провадження № 2/345/1777/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2019 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франіквської області у складі: головуючого судді Юрчака Л.Б.,з участю секретаря судового засідання Баран В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано - Франківській області про визнання права на встановлення (продовження) інвалідності з дати її припинення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом , в якому просить суд визнати його право на встановлення (продовження) інвалідності з 01.11.2018 року , без терміну наступного переогляду. Позовні вимоги мотивує наступним. У зв`язку з виробничою травмою на виробництві в 1992 році під час роботи на підприємстві ВГО «Західукргеологія» , йому встановлено 3-ю групу інвалідності та 30 % втрати професійної працездатності. З 2001 року він перебуває на обліку у Калуському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області . Незважаючи на ампутацію великого пальця правої руки та обмеження життєдіяльності, медико-соціальна комісія з тільки відомих їй причин не встановлювала йому групу інвалідності та відсотки втрати працездатності довічно. Відповідач Івано-Франківське бюро медико-соціальної експертизи продовжувало позивачу інвалідність щороку на протязі 27 років і йому кожного переогляду необхідно було доводити причини переогляду, а вони в свою чергу підтверджували його меншовартість та неповноцінність довідками. В кінці 2018 року, із за важкого матеріального становища, психологічного стану, необхідності догляду за неповнолітніми дітьми та перестарілими батьками , позивач пропустив термін звернення на ОСОБА_2 . Термін дії попереднього огляду ОСОБА_2 в нього закінчився 01.11.2018 року. На наступному переогляді, групу інвалідності та стійку втрату працездатності позивачу встановили з 10.07.2019 року вже довічно без переогляду, проте виник розрив у 8 місяців та 10 днів . Причини пропуску терміну переогляду ним були наведені голові комісії , про факт хвороби є відповідні записи в його медичній картці, але на це ніхто не звернув уваги. В результаті чого відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано - Франківській області не виплатив йому страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності за 8 місяців та 10 днів. Також за цей період йому не виплатив пенсію і Пенсійний фонд. З метою виправлення довідки МСЕК позивач звернувся до керівника відповідача та просив виправити колізію, проте на його звернення отримав відписку , де було вказано , що страхові виплати згідно п.6 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» проводиться з дня їх припинення і до часу встановленому на наступному огляді МСЕК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. Вважає, що через несправедливий підхід, порушення норм базового закону , які привели до невиплати належних йому соціальних виплат, змусили його звернутися в суд з даним позовом.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2ст. 247 , ч. 2 ст. 279 ЦПК України.

16.12.2019 року від представника відповідача Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи Кулаєць М.І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи повністю заперечує пояснення, міркування та аргументи наведені позивачем у позовній заяві. Зазначає, що в своїй роботі Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи керується наступними нормативно правовими актами, зокрема: Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 за № 2961-IV (далі Закон України від 06.10.2005 за № 2961-IV), «Положенням про медико-соціальну експертизу», затвердженим постановою КМУ від 03.12.2009 за №1317 (далі Положення від 03.12.2009 за №1317), «Інструкцією про встановлення груп інвалідності», затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011р. за №561 (далі Інструкція від 05.09.2011р. за №561), «Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків» затвердженим наказом МОЗ України від 05.06.2012 за №420 (далі Порядок від 05.06.2012 за №420).

ОСОБА_1 1970р.н., житель м. Калуша оглядався спеціалізованою травматологічною МСЕК з 01.02.1993р. з приводу наслідків виробничої травми, яку отримав 10.11.1992р. Тоді йому вперше визначено третю групу інвалідності, категорія - трудове каліцтво та 60% втрати професійної працездатності.

У 1994 році документи для переогляду поступили з затримкою на шість місяців. Спеціалізованою травматологічною ОСОБА_2 продовжено третю групу інвалідності, категорія - трудове каліцтво, 50% втрати професійної працездатності з 01.08.1994р- (з дати поступлення документів) до 01.10.1995р. Зарахування пропущеного терміну не проводилось у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про поважну причину.

В 1995 році документи поступили без затримки і спеціалізована травматологічна МСЕК продовжила гр. ОСОБА_1 третю групу категорія- трудове каліцтво та 50% втрати професійної працездатності з 01.10.1995р. до 01.12.1998р.

Наступні документи поступили на МСЕК 29.10.2002року (із пропуском на термін майже чотири роки), і тією ж комісією МСЕ позивачу було продовжено третю групу інвалідності, категорія - трудове каліцтво та 30 % втрати професійної працездатності з 29.10.2002р. до 01.11.2003р.

Наступні документи поступили на МСЕК 26.01.2004р. із затримкою на два місяці, і з цього часу хворий оглядався міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК, яка 03.02.2004р. визначила потерпілому 3 групу інвалідності категорія трудове каліцтво та 30% втрати професійної працездатності з 01.11.2003р. до 01.03.2005р..

В подальшому, документи поступали на МСЕК із затримками на терміни: один рік і сім місяців ( 2006 рік), одинадцять місяців(2008 рік), одинадцять місяців (2012 рік), два місяці (2014 рік), два місяці (2017 рік) і при огляді комісією МСЕ позивачу продовжувалась третя група інвалідності на термін від одного до трьох років і зараховувався пропущений термін тільки з поважних причин.

Останній раз документи потерпілого на виробництві поступили на МСЕК 13.06.2019р. Гр. ОСОБА_1 оглянутий 03.07.2019р і відповідно до вимог п.12, п.15 Інструкції про встановлення групи інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05.09.2011р № 561 йому продовжена третя група інвалідності, категорія - трудове каліцтво та 30% втрати професійної працездатності з 13.06.2019 (з дати надходження документів до комісії МСЕК ) без терміну переогляду.

З вищевикладеного можна зробити висновок, що потерпілому група інвалідності та відсоток втрати професійної працездатності встановлювалась на різні терміни ( від одного до трьох років), але він регулярно затримував оформлення на лікарсько-консультативній комісії (ЛКК) медичного закладу за місцем проживання посильних документів (форми 088/о) на МСЕК. Якщо ця затримка була в межах одного-чотирьох місяців і були наявні документи, що обґрунтовували цю затримку, то ці періоди рішенням ОСОБА_2 вважались такими, що пропущені з поважних причин, і зараховувались потерпілому на виробництві в термін інвалідності. При більших затримках і відсутності документів, які б обгрунтовували цю затримку, комісією МСЕ приймалося рішення згідно Інструкції про встановлення групи інвалідності затвердженої наказом МОЗ України від 05.01.2011р № 561 п.1.12, 1.15 - з дати надходження документів на МСЕК. Оскільки в 2019 році позивачем не надано документів, що підтверджують поважну причину в затриманні терміну подачі направлення на МСЕК (форма 0/88о), то підстав для зміни терміну встановлення групи інвалідності в 2019 році немає.

Таким чином, вважає, що рішення Івано-Франківської міжрайонної МСЕК прийняті у повній відповідності до вимог відповідних нормативно-правових актів, а тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні даного позову.

23.12.2019 року від представника відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області І.Якимів надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позовної заяви просить відмовити. Вказав, що позивач просить суд зобов`язати відповідача - управління Фонду призначити страхові виплати з дати їх припинення у відповідності до п.6 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV,( далі - Закон № 11105). Позивач як потерпілий перебуває на обліку в Калуському відділенні Управління Фонду; відділення управління Фонду здійснює фінансування потерпілому передбачених законом страхових виплат. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серія 216 АД №003217 від 25.08.2000 позивачу встановлено 30 відсотків втрати працездатності, ІІІ групу інвалідності по трудовому каліцтву на термін з 25.08.2000 по 25.08.2002.

Позивач неодноразово пропускав терміни огляду МСЕК ( у 2007 році одинадцять місяців, у 2011 році на дев`ять місяців, у 2018 році на сім місяців); виплати за період не підтвердження відсотків втрати працездатності відділенням не проводилось.

Група інвалідності та відсотки позивачу були продовжені з 13.06.2019- дати надходження документів на МСЕК згідно із вимогами постанови КМУ від 03.12.2009 №1317 (датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення; інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Звернення ОСОБА_1 та його аргументи, не можуть бути визнані обґрунтованими і прийняті до уваги, так як за період його роботи рішення про страхові виплати позивачу, у зв`язку з неодноразовим пропуском термінів огляду ОСОБА_2 за місяці пропуску, не виплачувалися, бо не були передбачені законодавством.

Відповідач постанови про припинення страхових виплат позивачу не виносив, а відповідач відповідно до статтей 42,47 Закону №1105 та виписки з акта огляду МСЕК 19 липня 2019 року виніс постанову № 0906/651/651/29 про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати заявнику в розмірі 2750, 58 грн. з 13 червня 2019 року безстроково.

Вимога позивача про призначення страхових виплат безпідставна, так як відповідач не може приймати рішення про виплату без виписки з акта огляду МСЕК і подачі її в установленому порядку до Фонду потерпілим .

Позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити страхові виплати з дати їх припинення у відповідності до п.6 ст.47 Закону №1105.

Стаття 36 Закону № 11105 встановила, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі зміни ступеня втрати професійної працездатності, зміни складу сім`ї померлого.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно статті 38 Закону № 11105 ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Статтею 42 Закону №1105 встановлено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середнього заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Статтею 43 Закону №1105 Документи для розгляду справ про страхові виплати встановлено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються акт розслідування нещасного випадку та висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності.

Згідно статті 44 Закону №1105 Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності всіх необхідних документів.

Проте, позивач не звертався із заявою до Фонду про те, що за станом здоров`я чи з інших причин не спроможний сам одержати висновок МСЕК та щоб його одержав і подав відповідний страховий експерт Фонду, як це передбачено ч.4 ст.43 Закону №1105, про що відділення повідомило.

Стаття 47 Закону №1105 «Строки проведення страхових виплат» встановила, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді ОСОБА_2 або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження ОСОБА_2 втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Крім того, відповідно до статей 7,36,37,39,41-48 Закону №1105 правління Фонду соціального страхування України прийняло 19.07.2018 №11 постанову «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», постанова правління Фонду від 27.04.2007 №24 визнана такою, що втратила чинність.

Пунктом 3.2.4. Постанови правління Фонду від 19.07.2018 №11 встановлено, що якщо строк повторного огляду МСЕК потерпілим пропущено і МСЕК підтвердила стійку втрату професійної працездатності, щомісячна страхова виплата відновлюється з дати, установленої МСЕК.

Згідно із ст.6 Закону №1105 рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління оформляються постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов`язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що заява не підлягає задоволенню.

Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено , що позивач ОСОБА_1 1970р.н., житель м. Калуша оглядався спеціалізованою травматологічною МСЕК з 01.02.1993р. з приводу наслідків виробничої травми, яку отримав 10.11.1992р. Тоді позивачу ОСОБА_1 вперше визначено третю групу інвалідності, категорія- трудове каліцтво та 60% втрати професійної працездатності. У 1994 році документи для переогляду поступили з затримкою на шість місяців. Спеціалізованою травматологічною ОСОБА_2 продовжено третю групу інвалідності, категорія- трудове каліцтво, 50% втрати професійної працездатності з 01.08.1994р- (з дати поступлення документів) до 01.10.1995р. Зарахування пропущеного терміну не проводилось у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про поважну причину. В 1995 році документи поступили без затримки і спеціалізована травматологічна МСЕК продовжила позивачу ОСОБА_1 третю групу категорія - трудове каліцтво та 50% втрати професійної працездатності з 01.10.1995р. до 01.12.1998р. Наступні документи поступили на МСЕК 29.10.2002року (із пропуском на термін майже чотири роки), і тією ж комісією МСЕ йому було продовжено третю групу інвалідності, категорія - трудове каліцтво та 30 % втрати професійної працездатності з 29.10.2002р. до 01.11.2003р. Наступні документи поступили на МСЕК 26.01.2004р. із затримкою на два місяці, і з цього часу хворий оглядався міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК, яка 03.02.2004р. визначила потерпілому 3 групу інвалідності категорія трудове каліцтво та 30% втрати професійної працездатності з 01.11.2003р. до 01.03.2005р. В подальшому документи поступали на МСЕК із затримками на терміни: один рік і сім місяців ( 2006 рік), одинадцять місяців(2008 рік), одинадцять місяців (2012 рік), два місяці (2014 рік), два місяці (2017 рік) і при огляді комісією МСЕ позивачу продовжувалась третя група інвалідності на термін від одного до трьох років і зараховувався пропущений термін тільки з поважних причин.

Останній раз документи потерпілого на виробництві ОСОБА_1 поступили на МСЕК 13.06.2019р.. ОСОБА_1 оглянутий 03.07.2019р і відповідно до вимог п.12, п.15 Інструкції про встановлення групи інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05.09.2011р № 561 йому продовжена третя група інвалідності, категорія - трудове каліцтво та 30% втрати професійної працездатності з 13.06.2019 (з дати надходження документів до комісії МСЕ ) без терміну переогляду.

Позивач з метою виправлення довідки МСЕК, звернувся з письмовою заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області та отримав відповідь, згідно якої йому роз`яснено, що після його огляду лікарсько консультативною комісією Калуського міського центру первинної медико - санітарної допомоги, документи направлені поштою до медико- соціальної експертної комісії де зареєстровані 13.06.2019 року, а відповідно до п. 8 Положення про порядок , умови, критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, тому група інвалідності встановлена з 13.06.2019 року без терміну переогляду.

Щодо п.6 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» , страхові виплати проводяться протягом строку , встановленого МСКЕ або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді ОСОБА_2 або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження ОСОБА_2 втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 р. № 11 , затверджено порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат відповідно до п. 3.2.2.4 даного Порядку щомісячна страхова виплата відновлюється з дати, установленої МСЕК.

Проте, позивач вважає , що вказаним рішенням , всупереч його медичним документам та вимогам Положення, відповідачі грубо порушили його конституційне право на соціальний захист, у цьому зв`язку змушений звернутися із позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Положення про Міністерство охорони здоров"я України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №467/2011, МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я, формуванні державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням. Відповідно до покладених на нього завдань МОЗ України затверджує, зокрема, порядок проведення медико-соціальної експертизи з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи.

Відповідно до п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009р. №1317 (надалі -Положення №1317), медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно п. 4 Положення №1317, Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Медико-соціальна експертиза проводиться з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності (пункт 6 Положення).

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законом порядку (пункт 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317).

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, МОЗ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач, який перебуває у віданні МОЗ, у межах та у порядку, встановленому Положенням, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем його права на пенсійне забезпечення і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1.12,1.15 «Інструкції про порядок встановлення груп інвалідності», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 N 561 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Якщо строк переогляду особи пропущено з поважних причин, івалідність поновлюється МСЕК з дня її зупинення, але не більше ніж за три роки.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України . За наслідками проходження медико-соціальна експертизи позивачу ОСОБА_1 з 01.02.1993 року було встановлена група інвалідності та відсотки втрати професійної працездатності на різні терміни ( від одного до трьох років), але він регулярно затримував оформлення на лікарсько-консультативній комісії (ЛКК) медичного закладу за місцем проживання посильних документів (форми 088/о) на МСЕК. . Якщо ця затримка була в межах одного-чотирьох місяців і були наявні документи, що обґрунтовували цю затримку, то ці періоди рішенням ОСОБА_2 вважались такими, що пропущені з поважних причин і зараховувались потерпілому на виробництві в термін інвалідності. При більших затримках і відсутності документів, які б обгрунтовали цю затримку, комісією МСЕ приймалося рішення згідно Інструкції про встановлення групи інвалідності затвердженої наказом МОЗ України від 05.01.2011р № 561 п.1.12, 1.15 - з дати надходження документів на МСЕК.

Аналізуючи положення вказаних нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що правом на встановлення (продовження) групи інвалідності, встановлення ступеню втрати працездатності, причин виникнення інвалідності наділена лише медико-соціальна експертна комісія, яка здійснює огляди осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на підставі направлення відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Відповідно, суд у питаннях оцінки правильності встановлення, продовження групи інвалідності, а також встановлення причин інвалідності, не наділений спеціальними медичними знаннями, а може лише перевірити законність процедури проходження громадянином медико-соціальної експертизи, а також законність винесення прийнятого рішення, а у медичних питаннях покладається на відповідних фахівців-медиків.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З позовної заяви позивача вбачається, що в її прохальній частині ОСОБА_1 заявляє вимогу до відповідача про надання права на встановлення (продовження) інвалідності з 01.11.2018 року без терміну наступного переогляду хоча зі змісту мотивувальної частини позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із прийнятим рішенням ОСОБА_2 . В той же час процедурні питання проходження позивачем медико-соціальної експертизи не оспорюється , також не ставиться вимога про визнання незаконним та скасування рішення МСЕК та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин, враховуючи, що суд не вправі виходити за межі пред`явленої позовної вимоги, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12,13, 89, 247, 259, 263-265, 279 Цивільно- процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано - Франківській області про визнання права на встановлення (продовження) інвалідності з дати її припинення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ