ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/22239/18

Провадження № 22-ц/818/5049/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участю секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником та визначення місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2019 року в складі суді Бородіної Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської радипро позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником та визначення місця проживання дітей.

Позов мотивований тим, що у нього з відповідачкою був укладений шлюб, який розірваний за рішенням суду. Він має двох дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є ОСОБА_2 , діти після розірванню шлюбу проживають із матір`ю. Матір дітей не надає можливості отримати дітям освіту, постійно придумує їм хвороби та не лікує їх, вчиняє по відношенню до дітей психологічне, економічне та фізичне насильство, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого повинна бути позбавлення батьківських прав.

В зв`язку з цим просив суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також призначити позивача піклувальником дітей та визначити місце проживання дітей із позивачем.

Позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 через уповноваженого представника, проти задоволення позову заперечувала. У відзиві на позовну заяву зазначила, що вона піклується про дітей, які проживають з нею після розірванню шлюбу. Позивач же не має постійного місця проживання та роботи, аліменти на дітей не сплачує, при цьому за висновком фахівця вона не вчиняє по відношенню до дітей насильства, тоді як навпаки зустрічі позивача із дітьми мають ознаки психологічного насильства. На теперішній час вона із дітьми виїхала до Ізраїлю де вони мають місце проживання, вона має роботу, а діти навчаються у школі.

Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких просила справу слухати без участі представника.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на незаконність, необґрунтованість рішення суду просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради №84 від 23.01.2019 р., відповідно до якого визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зазначає, що суд, посилаючись на те, що вищенаведений висновок було складено без участі відповідача та на підставі пояснень позивача, не взяв до уваги той факт, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації, а тому неможливо було встановити місцезнаходження відповідача для виклику до Департаменту служб у справах дітей.

Також вказує, що відповідачем не було надано до суду будь-яких документів про хвороби дітей або інших документів, які б підтверджували поважність причин пропуску занять у школі.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Положенням ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.164 СК України передбачені підстави, за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Зокрема, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР №789- ХІІ від 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 27 березня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 березня 2009 року у Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №439 - розірвано.

Сторони мешкають окремо.

Після розірвання шлюбу діти залишилася проживати разом з матір`ю, що не заперечується позивачем.

Крім того, згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради від 11.12.2014 року, як представника органу опіки та піклування, визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , разом із матір`ю ОСОБА_2 Діти по теперішній час проживають із матір`ю.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідачка не надає можливості отримати дітям освіту, постійно придумує їм хвороби та не лікує їх, вчиняє по відношенню до дітей психологічне, економічне та фізичне насильство, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого повинна бути позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано відповідь Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №52 ХМР Харківської області, згідно якої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (надалі діти) протягом 2017/2018 рр. навчального року з 01.09.2017 року по 27.04.2018 року були відсутні 87 днів, у зв`язку із хворобою та сімейними обставинами; довідку Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №170 в якій зазначено, що діти в період 02.05.2018 року по 25.05.2018 року не відвідували занять у школі.

Разом з тим, за інформацією Харківської міської дитячої поліклініки №23 №715 від 16 травня 2018 року діти неодноразово у період з 27 вересня 2017 року по 11 травня 2018 року, були відсутні в школі у зв`язку із захворюваннями органів дихання.

Отже, із наданих документів вбачається, що діти не відвідували школу з поважних причин, мати піклується про здоров`я дітей, звертаючись для лікування дітей до поліклініки.

Посилання позивача на відсутність у дітей захворювань та штучне створення захворювань, є лише припущенням, яке не ґрунтується на медичних документах.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно висновку департаменту служб у справах дітей виконкому ХМР №84 від 23 січня 2019 року, позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визнано доцільним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв висновок департаменту служб у справах дітей виконкому ХМР №84 від 23 січня 2019 року стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст.19 СК України).

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що висновок було складено без участі матері, на підставі пояснень батька та інформації зі школи про пропуск занять дітьми.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, діти не відвідували заняття з поважних причин. Тобто вказаний висновок є необ`єктивний, фактично сформований за позицією позивача та не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Крім того, із наданих суду документів та пояснень представника відповідачки, вбачається, що ОСОБА_2 разом із дітьми 05 вересня 2018 року виїхала до Ізраїлю. Виїхала без згоди батька за довідкою від державної виконавчої служби про наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів за півроку. Діти з 03 жовтня 2019 року навчаються у державній школі «Ахдут», мати дітей з 14 жовтня 2018 року працює у приватній компанії по надання послуг з догляду та соціального забезпечення.

Матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів винної поведінки відповідачки та умисного ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей; на обліку у лікаря психіатра та нарколога вона не перебуває.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Факт не заперечень відповідачки щодо зазначеного позову, також може свідчити про її інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Посилання позивача на те, що він неодноразово звертався із повідомленнями про жорстоке поводження ОСОБА_2 по відношенню до дітей, колегією суддів не приймаються, оскільки наявність таких повідомлень не є доказом жорстокого поводження відповідачки по відношенню до дітей. Будь-яких інших доказів в цій частині позивачем не надано.

Крім того, за протоколом №11 засідання постійно діючої робочої комісії Київського району м. Харкова з питань координації дій щодо запобігання та протидії домашнього насильства від 16 травня 2018 року вирішено, що психологічного насильства стосовно дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 не вчиняє .

За висновком за результатами опитування, проведеного 19 червня 2018 року кандидатом психологічних наук, доцентом, професором кафедри педагогіки та психології ОСОБА_8 , відповідного звернення голови постійно діючої робочої комісії Київського району м.Харкова з питань координації дій щодо запобігання та протидії домашнього насильства, в ході якого були опитані в тому числі діти, не було виявлено психологічного, фізичного, економічного насилля з боку матері- ОСОБА_2 по відношенню до дітей.

У висновку зазначено, що психологічний розвиток дітей відповідає їх віку, діти обізнані, речення будують грамотно, отримують медичну допомогу та допомогу інших спеціалістів. Ставлення у дітей до матері позитивне, ставлення до батька негативне. Налаштування матері дітей проти батька - не виявлено.

З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав щодо позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За ч.1 ст. 243 СК України опіка , піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Враховуючи, що у дітей є матір та батько, які в силу закону повинні піклуватися про них, встановлення піклування над дітьми та призначення батька їх піклувальником - відсутні.

Що стосується позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей разом з батьком, то колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що органом опіки та піклування визначено місце проживання дітей із матір`ю, з урахуванням прийнятих судових рішень та висновку за результатами опитування, проведеного кандидатом психологічних наук, доцентом, професором кафедри педагогіки та психології ОСОБА_8 , колегія суддів також не вбачає підстав для визначення місця проживання дітей із позивачем.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суд, яке ухвалене з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко