Справа № 344/2894/18
Провадження № 22-ц/4808/1506/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Горейко М.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року в складі судді Пастернак І.А., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі ДП «Центр державного земельного кадастру») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 31 грудня 2015 року вона звільнилася за власним бажанням із посади бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Однак, у день звільнення їй не було виплачено всі належні до сплати суми, рішенням Івано-Франківського місткого суду від 31 січня 2017 року на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі та суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 22 227,78 грн, а також середнього заробітку за період затримки розрахунку за період із 01 січня 2016 року по 30 січня 2017 року у розмірі 42 965,10 грн. Проте, остаточний розрахунок із нею було проведено тільки 12 грудня 2017 року.

Посилаючись на те, що у день звільнення їй не було виплачено заробітну плату, а фактичний розрахунок проведено 12 грудня 2017 року, просила стягнути із ДП «Центр державного земельного кадастру» на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року в сумі 34 531,21 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку з 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року включно в розмірі 34 531,21 грн.

Стягнуто з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі на дане рішення ДП «Центр державного земельного кадастру» посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відносини, які виникли між сторонами щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені вже вирішені рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року по справі №344/8870/16-ц.

Крім того, статтею 117 КЗпП України не передбачено відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати після ухвалення судового рішення.

Вважає, що із постановленням рішення суду, яким спірні відносини між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вирішено та яке набрало законної сили, та навіть уже виконане у повному обсязі, подальше нарахування та стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку не допускається.

Вказує, що оскаржуване рішення було ухвалене судом першої інстанції за відсутності представника відповідача, що призвело до порушення принципу змагальності сторін.

Зазначає, що судом було стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за 217 робочих днів, проте у періоді із 31 січня 2017 року до 12 грудня 2017 року є 216 робочих днів, оскільки 12 грудня 2017 року не враховується до днів, за які мають нараховуватися середній заробіток через те, що є днем виконання зобов`язання.

Оскаржуваним рішенням було стягнуто на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року включно у розмірі 34 521,21 грн, проте не вирішено питання щодо оподаткування вищевказаних компенсаторних виплат.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу та вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року по справі №344/8870/16-ц стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку із 01 січня 2016 року по 30 січня 2017 року, а оскаржуваним рішенням стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку із 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року. Також, в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати, у тому розмірі в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Середній заробіток стягується за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому визначена судом кількість днів 217 є правильною. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ДП «Центр державного земельного кадастру» в засідання апеляційного суду не з`явився, подав клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, проте ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки заявником не дотримано строків, передбачених статтею 212 ЦПК України.

Крім того, у клопотанні заявник провив відкласти розгляд справи на іншу дату у разі неможливості проведення відеоконференції, однак дане клопотання колегія суддів відхилила, вважаючи причини, на які посилається заявник, неповажними.

Враховуючи належне повідомлення апелянта про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи середній заробіток за час затримки при звільнені за період з 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року виконане 12 грудня 2017 року, тому по цю дату підлягають стягненню кошти відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року.

Судом встановлено, що з 11 вересня 2009 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Івано-Франківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 7-9).

Наказом Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» №54-к від 31 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнено із посади бухгалтера 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за власним бажанням згідно частини третьої статті 38 КЗпП України у зв`язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю (а.с. 10).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року по справі №344/8870/16-ц стягнуто з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі та суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати загальною сумою 22 227,78 грн, та середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 01 січня 2016 року по 30 січня 2017 року в сумі 42 965,10 грн, а всього разом 65 192,88 грн (а.с. 48-51).

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 12 грудня 2017 року ДП «Центр державного земельного кадастру» здійснили виплату ОСОБА_1 у розмірі 65 192,88 грн (а.с. 15).

Постановою головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №344/8870/2016, виданого 15 травня 2017 року про стягнення з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі та суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 65 192,88 грн закінчено (а.с. 27).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КзпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до правового висновку, викладено в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-2807цс16, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки потрібно використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством.

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з роботи з 31 грудня 2015 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, у день звільнення розрахунку з нею не проведено, заборгованість із заробітної плати стягнена судовим рішенням за період із 01 січня 2016 року по 30 січня 2017 року, рішення суду виконане та проведено фактичний розрахунок із ОСОБА_1 12 грудня 2017 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із 31 січня 2017 року по день фактичного розрахунку з позивачем 12 грудня 2017 року.

Відповідний правовий висновок щодо застосування статті 117 КЗпП України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2019 року, справа № 552/2191/17, провадження № 14-453цс19.

Також суд першої інстанції належним чином провів розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначені середнього заробітку не враховується день розрахунку із позивачем - 12 грудня 2017 року на увагу не заслуговують, оскільки згідно статті 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки виплачується по день фактичного розрахунку.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивач уже звертався до суду із аналогічними вимогами, а саме з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є рішення суду, яке набрало законної сили, а тому позовні вимоги є безпідставними на увагу не заслуговують, оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2016 року по 30 січня 2017 року, у цій справі позивач просила стягнути середній заробіток за період з 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року, після ухвалення рішення Івано-Франківського міського суду від 31 січня 2017 року.

Також на увагу не заслуговують посилання апелянта на те, що судове рішення було ухвалене за його відсутності, оскільки як вбачається із матеріалів справи відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду та надсилав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги у частині оподаткування компенсаторних виплат ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 липня 2018 року, справа № 359/10023/16-ц, провадження № 61-14794св18.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, доповнивши її вказівкою про нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичної особи та інші обов`язкові платежі. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку змінити.

Стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (вул.Народного ополчення, 3, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 31 січня 2017 року по 12 грудня 2017 року в розмірі 34 531,21 (тридцять чотири тисячі п`ятсот тридцять одну) грн, з якого підлягає нарахуванню, утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету податок на доходи фізичної особи та інші обов`язкові платежі.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

М.Д. Горейко