ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2295/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13579/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року (суддя Приступа Д.І.) у справі за поданням Головного державного виконавця Хмельницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про оголошення розшуку боржника.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року Хмельницький РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області звернувся до суду із поданням, в якому зазначав, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № (за АСВП) 60470152 з примусового виконання виконавчого листа №686/13579/19ц від 31 жовтня 2019 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом про зобов`язання ОСОБА_1 передати малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Чеської Республіки ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини до Чеської Республіки. Заявник вказує, що державним виконавцем були здійснені неодноразові виїзди за адресою боржника з метою вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та негайного виконання судового рішення, проте виконавчі дії провести не вдалося, оскільки жодних ознак перебування будь-кого за адресою АДРЕСА_1 не виявлено, про що складено відповідні акти. 04 листопада 2019 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_4 щодо розшуку боржника. У зв`язку із викладеним державний виконавець просив суд вирішити питання про розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року подання задоволено. Оголошено в розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вважає, що акти державного виконавця про фіксування факту її відсутності за адресою АДРЕСА_1 складені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». ОСОБА_1 вказує, що вона проживає за місцем реєстрації і стягувач був про це обізнаний, а дії державного виконавця про її розшук є формальними, оскільки про свою присутність у житлі батьків посадові особи не цікавилися ні у сусідів, ні у друзів, ні у знайомих боржника. Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували, що вона ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. На думку апелянтки, посилання державного виконавця на те, що ним проведені усі заходи щодо розшуку боржника не підтверджуються належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема витребуваними судом першої інстанції матеріалами виконавчого провадження. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні подання державного виконавця відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, державний виконавець погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. Заявник зазначає, що акти державного виконавця були складені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, станом на 16.12.2019 року рішення суду боржником не виконано, вимоги державного виконавця боржник не виконує та ігнорує.

Представник апелянтки ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Головний державний виконавець Арещенкова Н.М. проти апеляційної скарги заперечила.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши представників учасників справи та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2019 року, яке не набрало законної сили, визнано незаконним утримання ОСОБА_1 на території України малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Чеської Республіки. Вирішено повернути малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Чеської Республіки за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_2 . У випадку не виконання ОСОБА_1 рішення суду в добровільному порядку, зобов`язано ОСОБА_1 передати малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Чеської Республіки, її батьку ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 для забезпечення повернення дитини до Чеської Республіки. Витрати, пов`язані з поверненням дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Чеської Республіки покладено на позивача ОСОБА_4 . Рішення допущено до негайного виконання в частині повернення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Чеської Республіки.

31 жовтня 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист №686/13579/19-ц щодо негайного виконання рішення суду в частині повернення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Чеської Республіки (а.с.15).

Постановою головного державного виконавця Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Арещенковою Н.М. від 31 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/13579/19-ц, виданого 31 жовтня 2019 року (а.с.13-14).

Вручити копію зазначеної вище постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року за адресою місця проживання боржника в АДРЕСА_1 виявилося неможливим з причини відсутності останньої за зазначеним місцем проживання, про що складено Акт державного виконавця (а.с.12).

Також, 31 жовтня 2019 року начальником Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Хабалем Р.Я. складено Акт державного виконавця, яким встановлено, що стягувачем повідомлено про можливе місце перебування / проживання боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_4 . (а.с.11).

01 листопада 2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа №686/13579/19-ц в результаті виїзду начальника Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Хабаля Р.Я. за адресою АДРЕСА_4 встановлено, що цю квартиру орендують інші особи, а ОСОБА_1 не знають, що підтверджується Актом державного виконавця від 01 листопада 2019 року (а.с.9).

Також, 01 листопада 2019 року начальником Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Хабалем Р.Я. при примусовому виконанні виконавчого листа №686/13579/19-ц було складено Акт державного виконавця, яким встановлено, що за результатами виїзду за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 чи будь-яких інших осіб не виявлено, що унеможливило проведення подальших виконавчих дій. Зокрема, при здійсненні телефонних дзвінків за номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2, наданих стягувачем, було встановлено, що зазначені телефонні номери вимкнено (а.с.10).

Відповідно до Акту державного виконавця від 04 листопада 2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа №686/13579/19-ц за участю стягувача ОСОБА_4 встановлено, що за результатами виїзду головного державного виконавця Арещенкової Н.М. за адресою АДРЕСА_1 на час проведення виконавчих дій боржник ОСОБА_1 за вказаною адресою відсутня, будинок зачинений, жодних ознак перебування не виявлено (а.с.6).

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно зі ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в даному випадку, мова йде про заходи щодо виконання судового рішення, яке звернуто до негайного виконання.

Відповідно, державний виконавець зобов`язаний був вжити виключних заходів, спрямованих на таке виконання. Такі заходи повинні були бути здійсненні в терміни та бути адекватними суті зобов`язальних дій визначених рішенням суду.

Зважаючи на те, що боржник не виконала рішення суду в добровільному порядку, вжиті державним виконавцем заходи не дали результатів і будь-якої іншої інформації про місце перебування боржника у виконавця не було, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання головного державного виконавця Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області та оголосив ОСОБА_1 в розшук, виходячи із доведеності підстав для оголошення розшуку боржника.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що Акти державного виконавця щодо фіксування відсутності ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_5 складені з порушенням вимог закону та є формальними, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Так, виконавчі дії, відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року за №512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями п. 8 зазначеної вище Інструкції передбачено, які реквізити повинен містити Акт державного виконавця.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що Акти державного виконавця від 31.10.2019 року, 01.11.2019 року та 04.11.2019 року відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, адже тексти актів складаються з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій. Крім того, встановлено, що апелянтом дії державного виконавця при складанні зазначених Актів оскаржені не були.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянткою також вказано, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що державним виконавцем вживалися усі дії щодо повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження: направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження по почті на зазначену адресу у виконавчому документі, на електронну адресу боржника та виконавець намагався вручити наручно постанову про відкриття виконавчого провадження (Акт державного виконавця від 31.10.2019 року), однак через відсутність боржника повернуто поштову кореспонденцію та не виявилося можливим вручення ОСОБА_1 постанови від 31.10.2019 року. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги про недоведеність ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення зводяться до заперечень, які не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 знала про рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2019 року, оскаржила його до апеляційної інстанції, що свідчить про її обізнаність щодо негайного виконання рішення в частині повернення дитини, однак не вчиняла будь-яких дій щодо його виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що помилковим є посилання державного виконавця, що ним проведені усі заходи щодо розшуку боржника, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з вищевказаних матеріалів справи встановлено, що державний виконавець здійснював заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення у повному обсязі, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження» та у межах цього закону.

Разом з тим, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала немотивована є такими, що заслуговують на увагу, однак це процесуальне порушення не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та не призвело до невірного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк