Справа № 360/2141/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім»ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Вознесенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування усиновлення,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2014 року вона усиновила ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Прізвище дитини після усиновлення змінено з «ІНФОРМАЦІЯ_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_3», ім'я залишено без змін, по-батькові змінено з «ІНФОРМАЦІЯ_4» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», а місце народження - з «м. Вознесенськ Миколаївської області» на «м. Київ», у зв'язку з чим внесено відповідні зміни до актового запису про народження усиновленої дитини № 176 від 18 травня 2010 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, видано нове свідоцтво про народження.

Так, власної дитини у позивачки не було, тому усиновлення ОСОБА_2, якому на момент усиновлення ще не виповнилось 4-х років, поклало на неї велику відповідальність і розуміння того, що усиновлення відповідає найвищим інтересам дитини, забезпечує стабільні та гармонійні умови життя. Однак, в останні два роки, між нею /позивачкою/ та сином стосунки значно погіршилися, у зв'язку з постійними конфліктними ситуаціями, що виникали на фоні психічних та психологічних відхилень у розвитку та поведінці дитини. Зокрема, у ОСОБА_2 спостерігаються систематичні прояви неконтрольованого гніву, впертості, в пориві яких він може образити, вдарити, не звертає уваги на її /позивачки/, та інших дорослих зауваження. В школі така поведінка у дитини повторюється: серед уроку він може кричати, рухати парти, ображати однолітків, на зауваження вчителів не реагує. Все це призвело до того, що між позивачкою, як матір'ю, та усиновленою дитиною склалися відносини нетерпимості, по причині жорстокості останнього, яка виражається у постійних їй /позивачці/ погрозах сином. ОСОБА_1 здається, що через нетерпимість до неї, неадекватну поведінку дитини, яка не відповідає його віку, останній може скоїти відносно неї /позивачки/ непередбачену жорстокість. Постійне перебування в такому страху може призвести до розладу її /позивачки/ фізичного та психічного здоров'я. Неодноразове проходження лікування дитини не дало бажаних результатів. Вона /позивачка/ переконалась, що більше не може виховувати ОСОБА_2, проживати разом з ним і бути йому матір'ю. Вважає, що, як мати, вона вжила всіх заходів задля належного виховання дитини, її гармонійного розвитку, але через психічні розлади останнього подальший розвиток їх відносин, спільне проживання і виконання нею /позивачкою/ своїх батьківських обов'язків не можливий, ОСОБА_2 потребує направлення його на постійне проживання та лікування до спеціалізованого закладу.

13 вересня 2018 року Служба у справах дітей та сім»ї Бородянської РДА Київської області надала висновок № 29 про доцільність розусиновлення позивачкою малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до п.3 ч.1 ст. 238 СК України.

Тому просила усиновлення нею /ОСОБА_1./ малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати, передати ОСОБА_2 під опіку органу опіки та піклування.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат ОСОБА_4 позов підтримали та викладене підтвердили.

Представник відповідача - Служби у справах дітей та сім'ї Бородянської РДА Політико М.Ю. позов вважала таким, що підлягає задоволенню.

Третя особа - Вознесенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника ОСОБА_4, представника Служби у справах дітей та сім'ї Бородянської РДА - Політико М.Ю., покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2014 року позивачку ОСОБА_1 оголошено усиновлювачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записано у Книзі реєстрації народжень відповідно матір'ю дитини - ОСОБА_1 і батьком - ОСОБА_8, змінено усиновленій дитині ОСОБА_2 прізвище з «ІНФОРМАЦІЯ_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_3», ім'я залишено без змін, по-батькові з «ІНФОРМАЦІЯ_4» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», місце народження з «м. Вознесенськ Миколаївської області» на «м. Київ», дату народження залишено попередньою, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області внесено відповідні зміни до актового запису № 176 від 18 травня 2010 року, зробленого даним відділом, про народження усиновленого, видано нове свідоцтво /а.с.9-11/.

Як пояснила позивачка в судовому засіданні, та що підтвердили своїми показами свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зі свого боку вона /позивачка/, як мати, вживала всіх необхідних заходів щодо виховання ОСОБА_2, але це не призвело до позитивних результатів. Через жорстокість дитини, неадекватну поведінку, яка не відповідає його віку та виражається у постійних їй /позивачці/ погрозах, вона боїться, що ОСОБА_2 відносно неї /позивачки/ буде скоєно дії, що спричинять розлад її фізичного та психічного здоров'я. Лікування сина не покращило ситуацію. На даний час стосунки, які склалися між нею /позивачкою/ та усиновленим, унеможливлюють їх спільне проживання і виконання нею /позивачкою/ своїх батьківських обов'язків.

Як вбачається з копії витягу з протоколу засідання районної психолого-медико-педагогічної консультації відділу освіти Бородянської РДА № 14 від 17 травня 2017 року, щодо ОСОБА_2 зроблено психолого-педагогічний висновок, відповідно до якого у дитини затримка психічного розвитку, загальний недорозвиток ІІІ рівня, дисграфія, контактний, гіперактивний тип поведінки, порушення саморегуляції, комунікації, останній схильний до афектних спалахів, його предметно-практичні дії адекватні, виконує у співпраці з дорослим, поведінка керована. Батькам рекомендовано розвивати соціальні контакти, супровід дитячого невролога, педагогам - навчання за програмою для дітей із затримкою психічного розвитку, супровід логопеда, психолога /а.с. 13/.

Як встановлено з медичної документації ОСОБА_2, його характеристик, виданих класоводом та директором Немішаївського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа ІІ-ІІІ ступенів - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», практичним психологом /а.с.14-19,21,52/, ОСОБА_2 був усиновлений позивачкою з 4-х років, точних даних про його розвиток і перенесені захворювання не відомо, за період розвитку відмічався гіперактивним, активні протестні реакції. Проблеми мати почала помічати в 4 роки, в садочку, коли на дитину скаржились всі вихователі. Згідно виписного епікризу від 07 лютого 2014 року ОСОБА_2 встановлено клінічний діагноз: змішаний специфічний розлад психологічного розвитку, затримка мовного розвитку. В подальшому ОСОБА_2 навчався в кадетському корпусі, та при фіксації стану, що на дитину скаржаться всі вихователі кадетського корпусу, звідки його виключили через неслухняність, відразу ж матір'ю був оформлений в ТМО «Психіатрія», де проходив лікування з 17 жовтня 2016 року по 25 листопада 2016 року, йому встановлено діагноз: «Загальний розлад розвитку. Гіперкінетичний синдром». З 25 січня 2017 року ОСОБА_2 навчається у вищевказаному навчально-виховному комплексі, згідно характеристик, форма навчання - інклюзія, у дитини затримка психічного розвитку, загальний недорозвиток ІІІ рівня, спостерігаються розлади поведінки, емоційна сфера характеризується нестійкістю, настрій часто коливається від ейфорії та радості до дратівливості, запальності, агресивності, часто втрачає самоконтроль, не може придушити небажані емоції, протягом дня може вдарити кількох учнів; під час навчання проявив себе активним учнем, оволодів навичками читання, письма, вміє вільно рахувати в межах 100. Інколи в нього бувають прояви неконтрольованого гніву, впертості, в пориві яких він може образити дітей, під час уроків може кричати, рухати парту, що призводить до порушення навчального процесу і зниження успішності учнів класу; неодноразово були випадки крадіжки грошей, іграшок; програмовий матеріал за 2-й клас засвоїв на середній рівень. З 27 листопада 2017 року по 02 січня 2018 року, з 26 січня 2018 року по 16 березня 2018 року за скаргами матері на непосидючість, неслухняність, афективні реакції при спілкуванні, не контрольованість у поведінці, безжалісне катування котів, собак, не реагування на зауваження, агресивність, збудженість у відношеннях при корекції, ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування у дитячому відділенні КЗКОР «КОПНЛ №2», де йому поставлено діагноз (основне захворювання): «Гіперкінетичний розлад поведінки у дитини із загальним недорозвиненням мовлення ІІІ рівня, синдром сенсорно-акустичної недостатності. Семантична дислексія, акустична дисграфія. Вторинна інтелектуальна недостатність, з тенденцією до легкої розумової відсталості».

Згідно довідки від 18 жовтня 2018 року № 125 Немішаївського НВК «Спеціалізована школа ІІ-ІІІ ступенів - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», ОСОБА_2 навчається у 3-му класі даного навчально-виховного комплексу /а.с. 51/.

Відповідно до висновку № 29 від 13 вересня 2018 року Служби у справах дітей та сім'ї Бородянської РДА про доцільність розусиновлення позивачкою малолітнього ОСОБА_2, останні два роки стосунки між ОСОБА_1 та усиновленою дитиною ОСОБА_2 значно погіршилися, у зв'язку з постійними конфліктними ситуаціями, що виникли на підставі психічних та психологічних відхилень в розвитку та поведінці ОСОБА_2 У дитини спостерігаються систематичні прояви неконтрольованого гніву, впертості, в пориві яких він може образити, не реагує на зауваження дорослих. В школі дана поведінка повторюється: серед уроку може кричати, рухати парти, ображає однолітків, на зауваження вчителів не реагує. Враховуючи, що ОСОБА_1 не може надалі спільно проживати та виховувати малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючись п. 3 ст. 238 СК України, служба вважає доцільним розусиновлення ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 12/.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом № 3017-VI від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що протягом майже п'яти років, з моменту усиновлення ОСОБА_2, позивачка, як мати, вживала всіх необхідних заходів задля досягнення найвищих інтересів, забезпечення стабільних та гармонійних умов життя сина, сприяла його навчанню, лікуванню, але це не призвело до бажаних результатів, і останні два роки відносини між нею /ОСОБА_1./ та дитиною склалися такі, що унеможливлюють подальше виховання нею дитини, їхнє спільне проживання.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, оскільки стосунки між усиновленим та позивачкою склалися, незалежно від волі останньої, такі, що роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов'язків, то суд, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за необхідне позов задовольнити та скасувати усиновлення малолітнього ОСОБА_2 (до усиновлення - ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати під опіку службі у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 5,7,207,ч. 3-5 ст. 232,п.3 ч.1,ч.4 ст. 238, ч. 1,3 ст. 239 СК України, ч. 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім»ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Вознесенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування усиновлення задовольнити.

Скасувати усиновлення малолітнього ОСОБА_2 (до усиновлення - ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати під опіку службі у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 23 січня 2019 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч