ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1182/17Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/81/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача ОСОБА_1, представника

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду від 16 жовтня 2018 року (головуючий суддя Мочальська В.М., повний текст рішення складено 25 жовтня 2018 року) у цивільній справі № 601/1182/17 за позовом ОСОБА_3 до ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" про визнання дій протиправними, бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії, визнання договору виконаним, визнання договору припиненим, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стягнення завданих збитків, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" про визнання дій протиправними, бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії, визнання договору виконаним, визнання договору припиненим, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стягнення завданих збитків, стягнення моральної шкоди, який неодноразово уточнювала в процесі розгляду справи та остаточно просила:

-визнати бездіяльність відповідача в ненаданні реєстратору Державного реєстру листа-дозволу на зняття заборони відчуження нерухомого майна незаконною, припинити запис про іпотеку реєстраційний номер: 4950357 від 14 травня 2007 року, обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: НОМЕР_1 від 14 травня 2007 року та припинити запис про іпотеку реєстраційний номер: НОМЕР_2 від 11 серпня 2008 року та обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: НОМЕР_3 від 11 серпня 2008 року щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116.1 м.кв. за адресою АДРЕСА_1;

-зобов'язати відповідача видати лист-дозвіл про припинення запису про іпотеку реєстраційний номер НОМЕР_4 від 14 травня 2007 року, обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: НОМЕР_1 від 14 травня 2007 року та припинити запис про іпотеку реєстраційний номер: НОМЕР_2 від 11 серпня 2008 року та обтяження на нерухоме майно реєстраційний номер: НОМЕР_3 від 11 серпня 2008 року щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. за адресою АДРЕСА_1;

-визнати зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний ощадний банк України» виконаним;

-визнати договір іпотеки нерухомого майна від 14.05.2007 року припиненим;

-визнати договір іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року припиненим в частині виконання кредитних зобов»язань за договором відновлювальної кредитної лінії №173 від 14 травня 2007 року;

-визнати нечинним підпункт 1 пункту 1 договору іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року про передачу в іпотеку 64/100 будівлі площею 208,6 м.кв., яка знаходиться в АДРЕСА_1;

-скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер: НОМЕР_1 та реєстраційний номер: НОМЕР_4 від 14 травня 2007 року, а також реєстраційний номер: НОМЕР_2 та реєстраційний номер: НОМЕР_3 від 11 липня 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Бурлак О.М. щодо 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. АДРЕСА_1;

-скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрації прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: НОМЕР_5 від 24 січня 2017 року (земельна ділянка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,0273 га);

-стягнути 250 000 гривень завданих збитків, 50 000 гривень моральної шкоди та судові витрати.

Позовну заяву мотивовано тим, що 14 травня 2007 року між нею та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кременецького відділення №6351 ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №173 на суму 150 000 гривень. Цього дня на забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором було укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є 36/100 будівлі площею 116,1 м.кв. в АДРЕСА_1 У зв'язку з повним виконанням 31 березня 2017 року зобов'язань по договору відновлювальної кредитної лінії, вважаючи, що відповідач вчасно звільнив від обтяження предмет іпотеки, нею було отримано від ОСОБА_5 завдаток в сумі 125000 гривень за договором про наміри купівлі-продажу 36/100 частки нежитлової будівлі площею 116,1 м.кв. в АДРЕСА_1, а коли 26 червня 2017 року у нотаріуса дізналася про те, що банком не виконано зобов'язання по зняттю іпотеки, у серпні 2017 року повернула ОСОБА_5 125000 гривень завдатку та 125000 гривень шкоди у зв'язку із невиконанням зобов'язання.

Посилаючись на порушення відповідачем її прав щодо вчасного зняття обтяження з предмету іпотеки, що призвело до майнових втрат та заподіяння моральної шкоди в розмірі 50000 гривень позивач просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Кременецького районного суду від 16 жовтня 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначив, що висновок про відсутність спору є необгрунтований, оскільки на час пред'явлення позову права ОСОБА_3 не зняттям заборони на нерухоме майно були порушенні, відповідач частково припинив іпотеку лише у травні 2018 року, судом безпідствно не дано оцінки висновку науково правової експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України"просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_3 усвідомлювала, що в неї немає права відчужувати Предмет іпотеки, до повного виконання зобов'язання за Договором відновлювальної кредитної лінії №9 від 11.07.2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_6 а тому її вимоги є безпідставними.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача ОСОБА_2 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір відновлювальної кредитної лінії №173. Банк зобов»язався надати позичальнику кредит в сумі 150000.00 гривень, а позичальник зобов»язалася отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надано на споживчі цілі. Остаточним терміном повернення кредиту є 13 травня 2017 року.

На забезпечення виконання його умов того ж дня між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є нерухоме майно, а саме: 36/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 116,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, зі всіма її приналежностями, за реєстраційним номером: НОМЕР_6, 64/100 частки нежитлової будівлі вже перебуває в іпотеці у Іпотекодержателя ВАТ «Державний ощадний банк України» згідно іпотечного договору, посвідченого Бурлак О.М., приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 17 березня 2006 року за р. №722.

Відповідно до п. 2.3 договору наступні іпотеки Предмету іпотеки не допускаються.

Відповідно до договору від 11 липня 2008 року про внесення змін до іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Бурлак О.М., Кременецького районного нотаріального округу 14 травня 2007 року, за р.№1997 пункт 2.3 Іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Бурлак О.М. Кременецького районного нотаріального округу 14 травня 2007 року, за р.№1997, викладено в такій редакції:

п.2.3 Наступні іпотеки Предмета іпотеки забороняються, крім передачі Предмета іпотеки в наступну іпотеку Іпотекодержателю.

11 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки нерухомого майна. ОСОБА_3 виступила майновим поручителем за зобов»язанням ОСОБА_6 Предметом договору є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 324,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, зі всіма її приналежностями, за реєстраційним номером: НОМЕР_6.

Відповідно до заяв від 03 травня 2017 року за №333, від 31 травня 2017 року за № 397, від 26 червня 2017 року за № 426 ОСОБА_3 у зв»язку з виконанням кредитного договору №173 від 14 травня 2007 року просила відповідача припинити іпотеку на 36/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 116,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки №1997 від 14 травня 2007 року до кредитного договору №173 від 14 травня 2007 року, однак згідно повідомлень відповідача від 09 червня 2017 року № 117.20-12/1/556/705 та від 05 липня 2017 року №117.20-12/1/620/812 ОСОБА_3 відмовлено у припиненні іпотеки.

Встановлено, що відповідно до довідки відповідача від 14 грудня 2017 року № 117.20-1'2/1/1019/48501/2017-19 ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору №173 від 14 травня 2007 року погашена в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 згідно договору іпотеки нерухомого майна від 11 липня 2008 року є майновим поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_6 за договором відновлювальної кредитної лінії №9 від 11 липня 2008 року, предметом якого є уся нежитлова будівля, що знаходиться в АДРЕСА_1 зі всіма її приналежностями, за реєстраційним номером: НОМЕР_6, загальною площею 324.7 кв.м.; зобов'язання ОСОБА_6 не виконане а відтак іпотека за цим договором не припинена; невчасне припинення відповідачем іпотеки на 36/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 116,1 кв.м., у зв'язку з виконанням ОСОБА_3 кредитного договору від 14 травня 2007 року на суму 150000,00 гривень, за наявності іпотечного договору від 11 липня 2008 року, не порушує права ОСОБА_3

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він грунтується на повно та всебічно з'ясованих обставинах у справі та відповідає вимогам закону.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, у тому числі вимоги позивача про стягнення завданих збитків у розмірі 250000 гривень та моральної шкоди.

Колегія суддів вважає безпідставними та такими що не доведені в процесі вирішення справи по суті, твердження апелянта щодо того, що банк у зв'язку із виконанням ОСОБА_3 умов договору відновлювальної кредитної лінії № 173 від 14.05.2007 мав обов"язок зняти обтяження накладені 11.07.2008 року та що Договір іпотеки нерухомого майна від 11.07.2008 року чітко розділює зобов'язання за кредитними договорами та надає право банку знімати іпотеку при повному погашенні кожного окремого зобов'язання за кредитним договором, виходячи з наступного.

Відповідно до п 4.4. Договору іпотеки нерухомого майна від 11.07.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Бурлак О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2611 право іпотеки припиняється:

а) виконанням у повному обсязі Зообовязання за Кредитним договором;

б) в інших випадках передбачених чинним законодавством України.

Оскільки Зобов'язання за Договором відновлювальної кредитної лінії № 9 укладеного між Банком та ОСОБА_6 11.07.2008 року не виконані, в банку відсутні підстави для припинення іпотеки.

Не обгрунтованими є також посилання на те, що в іпотеку для забезпечення кредитних зобовязань ОСОБА_6 надано лише 64/100 будівлі нежитлового приміщення, оскільки за іпотечним договором в іпотеку надано ціле приміщення. Посилання у договорі на документи що підтверджують право власності, зокрема що право власності Іпотекодавця на об'єкт іпотеки підтверджується: в тридцяти шести сотих частках договором-купівлі продажу посвідченого Бурлак О.М., приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 23 січня 2003 року, за р.№ 146 зареєстрованого Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації 30 січня 2003року, Номер запису: 97; в шістдесяти чотирьох частках договором купівлі-продажу посвідченого Бурлак О.М., приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 14 травня 2003 року, за № 1460, зареєстрованого Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації 20 грудня 2004 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Номер витягу: 5921058, Номер запису 697 в книзі: 1, не є підставою вважати, що в іпотеку надано 64/100 частин.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги Висновок науково правової експертизи Лабораторії корпоративного права Науково-дослідного інституту приватного права і підприємництва імені академіка Ф.Г. Бурчака Національної академії правових наук, оскільки відповідно до ч.І ст. 115 ЦПК України висновок експерта в галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов'язковим для суду.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо:

1) застосування аналогії закону чи аналогії права;

2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі.

Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий -

Судді -