ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/7212/19

провадження № 22-ц/4809/1834/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),

суддів: Голованя А.М., Єгорової С.М.,

за участі секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2019 року у складі судді Варакіної Н.Б. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме просив забов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області виділити йому із земель резервного фонду державної власності на території Синицьківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, в натурі, (на місцевості) земельну ділянку орієнтовною площею 5,67 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку набуто позивачем на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року.

Короткий зміст ухвали суду мотиви її прийняття

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції посилався на п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що позивач у своєму позові не порушує питання щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме виділення із земель резервного фонду державної власності земельної ділянки, право на яку позивачем уже набуто. Тому в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Зокрема, посилається на те, що його звернення до суду за правилами цивільного судочинства відповідає вимогам процесуального закону, а суд відмовив у відкритті провадження помилково.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області виділити йому із земель резервного фонду державної власності на території Синицьківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області в натурі (на місцевості) земельну ділянку орієнтовною площею 5,67 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку набуто позивачем на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції посилався на п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що позивач у своєму позові не порушує питання щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме виділити із земель резервного фонду державної власності земельної ділянки, право на яку позивачем уже набуто. Тому в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 19 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, житлових, сімейних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В своїй позовній заяві позивач реалізовуючи наявне у нього право на земельну частку (пай) просить зобов`язати відповідача виділити йому земельну ділянку в натурі (на місцевості).

Оскільки позовною вимогою у вказаній справі є реалізація права на земельну частку (пай), суд першої інстанції безпідставно вважав вищезазначену позовну заяву такою, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є порушенням цивільних процесуальних норм.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також із порушенням норм процесуального права.

Крім того, вирішуючи питання про відкриття провадження суд не звернув уваги, що відповідно до чинного цивільного законодавства земельні ділянки відносяться до об`єктів нерухомого майна, а відповідно до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Керуючись ст. ст. 19, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2019 року скасувати, а справу повернути до Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.А.Кіселик

Судді: А.М.Головань

С.М.Єгорова