Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа 707/2142/19
Провадження № 2/711/2583/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 грудня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -
ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.
Вказує, що строк повернення боргу сплив 01.07.2019 року, однак відповідачка ОСОБА_3 борг до даного часу їй не повернула та не сплатила відсотки за користування позикою. В зв`язку з цим, нею 14.08.2019 року на адресу відповідачки була направлена письмова вимога про повернення боргу, яка залишилася без реагування.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Також вказує, що нею понесені судові витрати в розмірі 3600 грн. на оплату послуг адвоката та додатково передбачаються витрати на правову допомогу в розмірі 7800 грн., а також 7069 грн. 21 коп. за сплату судового збору за подання позовної заяви.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки ОСОБА_3 , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Вітровчак О.О., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 згідно Договору позики від 01.07.2018 року (розписка) мала щомісячно сплачувати відсотки в розмірі 1% за кожен місяць користування грошовими коштами. Виходячи із умов самого Договору, строк повернення отриманих відповідачкою коштів та нарахованих на них процентів закінчився 01.07.2019 року. Крім того, згідно умов Договору позики від 01.07.2018 року строк користування грошовими коштами визначений з 01.07.2018 року по 01.07.2019 року та відповідно складає 12 місяців.
Позивачкою ОСОБА_4 нараховані відсотки за користування позикою за 13 місяців.
Визначаючи розмір відсотків, які підлягають до стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 , суд враховує наступне.
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи, що строк дії Договору позики від 01.07.2018 року закінчився 01.07.2019 року, тому нарахування позивачкою ОСОБА_2 відсотків передбачених Договором позики після 01.07.2019 року є безпідставним. В даному випадку права та інтереси позивачки можуть бути забезпечені лише в порядку ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак з такими саме вимогами, в частині стягнення з відповідачки процентів у розмірі 3% річних від простроченої суми, позивачка до суду не зверталася.
Разом з тим, суд приходить до висновку і про часткове задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на їх користь пені за несвоєчасне повернення позики, виходячи ін наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, відповідно пеня має обчислюватися та стягуватися саме в національній валюті України - гривні.
А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 пені за прострочення виконання зобов`язання саме в розмірі 262028 грн. 34 коп.
Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат, а саме судового збору в сумі 7069 грн. 21 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3600 грн., то суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору, витрат пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачкою ОСОБА_2 не надано суду доказів понесення нею витрат на правничу допомогу на суму 3600 грн., яку вона просить стягнути з відповідачки, а зокрема не надано ні відповідного договору, ні квитанції про оплату таких послуг, а ні детального опису робіт (наданих послуг), як це визначено ст. 137 ЦПК України. Натомість зі складеного Черкаським районним судом акту від 04.09.2019 року вбачається, що позивачкою до позовної заяви не додано договору про надання правової допомоги, рахунку на оплату правничих послуг, квитанції про оплату правничої допомоги. А в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
А тому, з урахуванням викладеного підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки витрат на правничу допомогу в сумі 3600 грн. немає, в зв`язку з недоведеністю факту понесення позивачкою витрат на таку правничу допомогу.
Разом з тим немає і підстав для стягнення із відповідачки ОСОБА_3 , на користь позивачки і судового збору в розмірі 7069 грн. 21 коп., оскільки доказів сплати такого судового збору позивачкою суду не надано. Натомість, звертаючись до суду з таким позовом, позивачка подавала клопотання від 31.08.2019 року про відстрочення їй сплати судового збору в розмірі 7069 грн. 21 коп. (а.с. 13). Тому в даному випадку, в силу ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_2 на користь держави пропорційно до задоволених чи відхилених позовних вимог.
Крім того, частина судового збору за вимоги, в яких суд відмовив в задоволенні позову в сумі 148 грн. 43 коп. підлягає до стягнення з позивачки ОСОБА_2 на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 192, 526, 530, 5349, 551, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 6915 грн. 83 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 148 грн. 43 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений 28.12.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко