ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Лобова О.А., Кузнєцової О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 26 жовтян 2018 року

за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа - судового наказу від 19 вересня 2012 року ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документа, судового наказу від 19 вересня 2012 року, в якій прохав : поновити строк звернення до виконання судового наказу №2-н/1622/2023/2012 для повторного подання до виконання. В обґрунтування заяви вказав, що судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави від 19.09.2012 стягнуто з ДП «Виробниче обєднання «Знамя» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 9 480 гривень 50 копійок.

09.11.2012 отримано оригінал судового наказу.

11.01.2013 постановою держвиконавця ВПВРУДВС ГУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження за судовим наказом №2-н/1622/2023/2012 виданий 09 листопада 2012 року.

01.06.2016 постановою старшого держвиконавця ВПВРУДВС ГТУЮ у Полтавській області закінчено виконавче провадження за судовим наказом №2-н/1622/2023/2012 виданий 09 листопада 2012 року.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа - судового наказу від 19 вересня 2012 року відмовленою

З ухвалою не погодився заявник вважає, що суд першої інстанції не врахував статтю 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з якою Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державне підприємство.Просить ухвалу суду скасувати у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову по задоволення заяви.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави від 19.09.2012 стягнуто з ДП «Виробниче обєднання «Знамя» на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 9 480 гривень 50 копійок.

11.01.2013 постановою держвиконавця ВПВРУДВС ГУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження за судовим наказом №2-н/1622/2023/2012 виданий 09 листопада 2012 року.

Постановою господарського суду від 25.05.2016 року ДП "ВО "Знамя" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

На час винесення постанови наказ суду виконаний не був.

01.06.2016 постановою старшого держвиконавця ВПВРУДВС ГТУЮ у Полтавській області закінчено виконавче провадження за судовим наказом №2-н/1622/2023/2012 виданий 09 листопада 2012 року на підставі п.7 ч.1 ст. 49. ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». В той же день, тобто 01 червня 2016 року постанова разом із виконавчим документом була направлена до Господарського суду Полтавської області.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 XVІІІ, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 5 ст. 12 Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У відповідності до п. 5 Перехідних положень Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи судовий наказ №2-н/1622/2023/2012 був направлений до Господарського суду Полтавської області ще 01 червня 2016 року.

Крім того сам заявник ОСОБА_4 в своїх поясненнях до заяви від 16.10.2018 року про поновлення строку виконання судового наказу (а.с. 17) та апеляційній скарзі (а.с. 35) зазначає, що на даний час питанням стягнення заборгованості по заробітної платі займається ліквідатор ОСОБА_3

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь яких поважиних причин пропуску строку заявником не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, відсутні правові підстави для поновлення строку для пред'явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилення апелянта на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не приймаються судовою колегією до уваги з наступних підстав.

Зі змісту ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» випливає, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, а також особливості їх виконання, щодо наступних категорій боржників: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація; 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Не зважаючи на пропущення ОСОБА_4 без поважних причин строку для виконання судового рішення, держава, відповідно до вимог вищевказаного закону, взяла на себе зобов"язання виконати вказане рішення суду не залежно від можливості його виконання органами виконавчої служби.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 26 жовтян 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.М. Триголов

Судді /підписи/ О.А. Лобов

Є.Ю. Кузнєцова

Копія вірно

суддя Полтавського апеляційного суду В.М. Триголов