Ухвала

Іменем України

27 грудня 2019 року

місто Київ

справа № 461/2393/14-ц

провадження № 61-22598ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради,

розглянув касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 лютого 2019 року у складі судді Фролової Л. Д. та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяки Р. П., які оскаржуються в частині розгляду заяви Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із заявою з вимогою, зокрема про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Центральне», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, про зобов`язання до вчинення дій.

Заява обґрунтовувалася тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року, ОСОБА_1 зобов`язано за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану веранду та привести балкон загального користування першого поверху будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

22 грудня 2015 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради два виконавчі листи пред`явлені до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби Львівської області. У зв`язку з неможливістю виконати виконавчий лист без участі боржника державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист повернуто до суду, який його видав.

10 жовтня 2017 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради потворно подано заяву для отримання виконавчих листів та 08 листопада 2017 року виконавчі листи подано до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби Львівської області.

Заявник зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 461/2393/14-ц, виданий Галицьким районним судом м. Львова 25 жовтня 2017 року. Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року на момент звернення із заявою про повторну видачу виконавчого листа та видачі такого 25 жовтня 2017 року, чинний ЦПК України 2004 року передбачав видачу судом дубліката виконавчого листа, а не повторну видачу оригіналу виконавчого листа. З наведених підстав Галицька районна адміністрація Львівської міської ради просила видати дублікат виконавчого листа для виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року у справі № 461/2393/14-ц, визнати поважними причини пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити пропущений строк пред`явлення такого до виконання.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, у задоволенні заяви Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Галицький районний суд м. Львова 25 жовтня 2017 року повторно видав виконавчий лист у справі № 461/2393/14-ц, зазначивши строк його пред`явлення до виконання до 03 серпня 2018 року. У подальшому зазначений лист визнано таким, що не підлягає виконанню. 30 березня 2016 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ільчишин Л.В. ухвалена постанова про закінчення виконавчого провадження. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання свідчить, що строк пред`явлення його до виконання перервався і цей строк необхідно обраховувати спочатку з 30 березня 2016 року. Суди зробили висновок, що оскільки на момент звернення Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 31 січня 2019 року із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив, а тому не підлягає поновленню, відповідно, й заява в цій частині задоволенню не підлягає. Разом з цим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту втрати оригіналу виконавчого листа, що свідчить про відсутність підстав для видачі його дубліката.

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради 13 грудня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Касаційна скарга обґрунтовувалася тим, що колегія суддів апеляційної інстанції, яка ухвалювала оскаржуване у цій справі рішення, 05 листопада 2018 року ухвалила рішення, яким залишила без змін ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 461/2393/14-ц, виданий Галицьким районним судом м. Львова 25 жовтня 2017 року. На думку за заявника зазначена обставина є порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 лютого 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, які оскаржуються в частині розгляду заяви Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо видачі дубліката втраченого виконавчого листа необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту судових рішень, оскаржуваних в частині розгляду заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Судами встановлено, що на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 , власника квартири АДРЕСА_2 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану веранду та привести балкон загального користування першого поверху будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану, на підставі заяви Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 13 серпня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова 09 вересня 2015 року видано оригінал виконавчого листа № 461/2393/14-ц із зазначенням строку пред`явлення його до виконання до 03 серпня 2016 року.

15 січня 2016 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження у справі № 461/2393/14-ц.

30 березня 2016 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ільчишин Л. В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у справі № 461/2393/14-ц, у зв`язку з неможливістю виконання рішення без участі боржника.

10 жовтня 2017 року представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради звернувся із заявою про повторну видачу виконавчого листа у справі № 461/2393/14-ц.

25 жовтня 2017 року Галицький районний суд м. Львова повторно видав оригінал виконавчого листа, зазначивши строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 03 серпня 2018 року. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 55175910, з примусового виконання виконавчого листа № 461/3293/14-ц, виданого 25 жовтня 2017 року.

Щодо оцінки вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

На час звернення заявника до суду у січні 2019 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Відповідно до частини 12 Закону № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Суди першої та апеляційної інстанції зробили висновок, що оскільки 30 березня 2016 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ільчишин Л. В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, пред`явлення виконавчого листа до виконання перервався. Заново такий необхідно обраховувати з 30 березня 2016 року.

Суди, відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановили, що оскільки на момент звернення Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 31січня 2019 року, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і на момент ухвалення судом першої інстанції рішення з цього приводу, трирічний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив, а тому такий строк не підлягає поновленню.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі

№ 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Проте, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано встановили, що заявником не зазначено підстав для видачі дубліката виконавчого листа, не зазначено доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, не зазначено обставин, за яких виконавчий документ загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, враховуючи приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, відповідно до яких виконавчий лист може бути видано лише у разі його втрати, що заявником не доведено, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт один статті шість Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Констатується, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 лютого 2019 року та постанову Львівсього апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, які оскаржуються в частині розгляду заяви Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко