ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2019 року

м.Харків

справа № 637/339/16-ц

провадження № 22-ц/818/537/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Кругової С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне підприємство «Зоря-2005»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Зоря-2005» про стягнення заборгованості з орендної плати та плати за користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року, постановлене під головуванням судді Островської Н.І., в залі суду в смт Шевченкове Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Зоря-2005» про стягнення заборгованості з орендної плати та плати за користування земельною ділянкою у розмірі 70 907,82 грн., а також моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства «Зоря-2005» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі у розмірі 1200 грн., а також судовий збір у розмірі 551,20 грн. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що у період з 2011 року по 2015 рік Приватне підприємство «Зоря-2005» використовувало земельну ділянку загальною площею 8,0546 га, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, без належних правових підстав. Відповідач орендну плату за вказаний період не сплачував. З 22 травня 2015 року він є власником ѕ частин вказаної земельної ділянки. Вважає, що на його користь з Приватного підприємства «Зоря-2005» підлягає стягненню заборгованість по орендній платі та плата за користування ѕ частинами земельної ділянки, загальною площею 8,0546 га, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, у розмірі 70 907,82 грн. Крім того незаконними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 5 000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зазначено, що судами не враховано, що позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі, а також плату за користування ПП «Зоря 2005» належної ОСОБА_1 ѕ частини спірної земельної ділянки із посиланням на положення статті 1212 ЦК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата підлягає стягненню лише за 2011 рік у розмірі, визначеному договором оренди, оскільки орендна плата ОСОБА_2 за вказаний рік не отримувалась. Термін дії договору оренди закінчився у 2011 році, належних доказів користування спірною земельною ділянкою саме ПП «Зоря-2005» після закінчення договору оренди позивачем суду не надано.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 01 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ПП «Зоря 2005» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років загальною площею 8,0546 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області і має кадастровий номер: НОМЕР_1. Зареєстровано договір 25 квітня 2006 року (а. с. 98-100 т.1).

Згідно із повідомленням відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області від 04 червня 2013 року на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_1, розташовану на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (за межами населеного пункту), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, укладено договір оренди землі між ОСОБА_2 та ПП «Зоря 2005», який зареєстровано у книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі від 25 квітня 2006 року за № 01 строком на 5 років (а. с. 15 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер (а. с. 4 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року за ОСОБА_3 визнано право на обов'язкову частку спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка - ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири та на 1/4 частину земельної ділянки, розташованої на землях Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, розміром 8,0546 га, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 03 липня 2008 року (а.с. 5-8 т.1).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 оформив право власності на 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 (а. с. 9 т.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37919107 від 22 травня 2015 року ОСОБА_1 є власником 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а. с. 10 т.1).

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом (обов'язкова частка) від 22 листопада 2015 року ОСОБА_3 оформила право власності на 1/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, після смерті спадкодавця ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 49 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 48094890 від 20 листопада 2015 року ОСОБА_3 є власником 1/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с. 50 т.1).

Відповідно до листа ПП «Зоря 2005», дата на якому не зазначена, запропоновано ОСОБА_1 укласти договір оренди спірної земельної ділянки (а.с. 11 т.1).

За змістом листа від 18 березня 2016 року ОСОБА_1 запропоновано директору приватного підприємства «Зоря 2005» сплатити йому кошти за використання 3/4 частин земельної ділянки, яка раніше належала ОСОБА_2, за період 2011-2015 роки (а.с. 13 т.1).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ПП «Зоря 2005» використовувало спірну земельну ділянку без достатньої правової підстави. Договір оренди землі з ПП «Зоря 2005» він не укладав. Оренда плата до теперішнього часу не виплачена. Із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач на підставі ст. 1212 ЦК України просив стягнути з ПП «Зоря 2005» на його користь заборгованість по орендній платі та плату за користування 3/4 частин земельної ділянки загальною площею 8,0546 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області у розмірі 70 907, 82 грн, а також завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та судові витрати.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-77цс18 від 03 жовтня 2018 року (справа № 629/4628/16-ц).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про стягнення орендної плати лише за 2011 рік без застосування вимог ст. 1212 ЦК України, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Матеріали справи свідчать про те, що ПП «Зоря 2005» на підставі договору оренди від 01 січня 2005 року, який було зареєстровано 25 квітня 2006 року, користувалося спірною земельною ділянкою (кадастровий номер: НОМЕР_1). Строк дії договору оренди закінчився 25 квітня 2011 року, а власник земельної ділянки (спадкодавець) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідачем не надано доказів, що після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки ним вчинялись дії або вживались заходи щодо повернення земельної ділянки власнику, натомість ОСОБА_1 посилався на те, що ПП «Зоря 2005» після закінчення договору оренди продовжувало обробляти та користуватися земельною ділянкою без відповідних на те правових підстав.

На підтвердження факту користування ПП «Зоря 2005» спірною земельною ділянкою позивач посилався на лист відділу Держгеокадастру у Шевченківському районні Харківської області від 25 липня 2016 року № Н-76/0-75/6-16, згідно якого площа орендованих земельних ділянок ПП «Зоря 2005» (321,4988 га) з 01 січня 2007 року по 01 січня 2016 року не змінилася. Також позивачем було надано довідку Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району від 25 квітня 2016 року № 170, видану на вимогу ПП «Зоря 2005», в якій міститься інформація, що у 2014 році ПП «Зоря 2005» використовувало земельну ділянку площею 8,0546 га, яка належала на праві власності ОСОБА_2 А в акті обстеження земельної ділянки від 04 липня 2016 року комісією вказано, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, площею 8,0546 га, 3/4 якої належить ОСОБА_1, вирощується ячмінь ярий.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що після закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_2 та ПП «Зоря 2005», земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 використовує (обробляє) інша особа.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про безпідставне набуття грошових коштів, що дорівнюють розміру орендної плати за період з 2011 рік по 2016 рік, - є доведеними та обгрунтованими. При цьому колегія суддів виходить із розрахунку безпідставно набутих коштів, що дорівнює розміру орендної плати, пропорційно частці позивача у праві власності на землю.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником 6,04095 га земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що є 3/4 частиною загальної площі землі 8,0546 га після смерті спадкодавця ОСОБА_2

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області від 16.05.2016 року Н-58/0-57/6-16 вбачається, що в архіві відділу Держгеокадастру відсутня технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га ріллі, ѕ частини якої належить ОСОБА_1 Витяг з нормативної грошової оцінки надати неможливо. Проте встановлено, що вартість одного гектара ріллі на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області по реформованому КСП «Нова зоря» станом на 01.01.2011 року становить 12 064 грн., станом на 01.01.2012 року - 21 184,38 грн., станом на 01.01.2013 року - 21 184,38 грн., станом на 01.01.2014 року - 21 184,38 грн., станом на 01.01.2015 року - 26 460,62 грн., станом на 01.01.2016 року - 31 752,74 грн. (а.с.79 т.1).

Таким чином вартість належної позивачеві 3/4 частин земельної ділянки становить:

-за 2011 рік - 72 878,02 грн.

-за 2012 рік - 127 973,80 грн.

-за 2013 рік - 127 973,80 грн.

-за 2014 рік - 127 973,80 грн.

-за 2015 рік - 159 847,30 грн.

Розмір орендної плати із розрахунку 3% вартості земельної ділянки за землю за 2011 рік складає 2 186,34 грн., за 2012 рік - 3 839,21 грн., за 2013 рік - 3 839,21 грн., за 2014 рік - 3 839,21 грн., за 2015 рік - 4 795,42 грн.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів враховує, що у разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України, що унеможливлює стягнення 3 % річних від простроченої суми та врахування індексу інфляції відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15.

У випадку, коли договором та законом за користування чужими грошовими коштами розмір процентів не встановлений, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України за аналогією повинна застосовуватись ч. 1 ст. 1048 ЦК України, згідно з якою, якщо не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до суми заборгованості за попередній рік позивачем включена і сума пені. Проте нарахування пені на пеню не відповідає вимогам закону.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають безпідставно набуті кошти відповідачем за період з 2011 року по 2016 рік на підставі ст.1212 ЦК України, а також відсотки, розраховані за кожен рік лише на суму заборгованості.

При цьому колегія суддів виходячи з наступного.

Сума безпідставно набутих коштів Приватним підприємством «Зоря 2005» за користування земельною ділянкою позивача за період з 2011 року по 2016 рік становить 18 499,39 грн., з яких: розмір орендної плати за 2011 рік складає 2 186,34 грн., за 2012 рік - 3 839,21 грн., за 2013 рік - 3 839,21 грн., за 2014 рік -3 839,21 грн., за 2015 рік - 4 795,42 грн.

Крім того проценти за користування чужими грошовими коштами за вищевказаний період складають 2 277,78 грн., яка розраховується за формулою: [проценти] = [Сума боргу] ? [Облікова ставка НБУ (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]. Таким чином розмір пені розраховується наступним чином:

-за 2011 рік розмір відсотків складає 169,42 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
01.01.201131.12.6.007.757.75169.42
Всього: 169.42

-

-за 2012 рік розмір відсотків складає 290,08 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
01.01.201222.03.2012823 839.007.757.7566.66
23.03.201231.12.9.007.57.5223.42
Всього: 290.08

-за 2013 рік розмір відсотків складає 269,73 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
01.01.201309.06.9.007.57.5126.21
10.06.201312.08.2013643 839.007747.12
13.08.201331.12.9.006.56.596.40
Всього: 269.73

-за 2014 рік розмір відсотків складає 392,63 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
01.01.201414.04.9.006.56.571.10
15.04.201416.07.2014933 839.009.59.592.92
17.07.201412.11.9.0012.512.5156.45
13.11.201431.12.2014493 839.00141472.15
Всього: 392.63

-за 2015 рік розмір відсотків складає 1 155,92 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
01.02.201505.02.201554 795.0014149.20
06.02.201503.03.2015264 795.0019.519.566.60
04.03.201527.08.5.003030697.57
28.08.201524.09.2015284 795.00272799.32
25.09.201531.12.2015984 795.002222283.23
Всього: 1155.92

Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості у розмірі 20 777,17 грн., з яких: 18 499,39 грн. - безпідставно набуті кошти за період з 2011 року по 2016 рік та 2 277,78 грн. - розмір відсотків.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, - колегія суддів вважає, що висновки суду в цій частині відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 на порушення судом першої інстанції вимог ст. 625 ЦК України, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

Вимоги статті 625 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того вимоги апеляційної скарги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на підготовку позовної заяви задоволенню не підлягають.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що судові витрати на підготовку позовної заяви відповідно до зазначених вище вимог не підтверджені, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на підготовку позовної заяви.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 13 вимог ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням частково задоволення позовних вимог на суму 20 777,17 грн., з ПП «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 207,77 грн. Стягненню також підлягає сума судового збору, сплачена позивачем як за перегляд рішення суду судом апеляційної інстанції у розмірі 228,55 грн., так і сума судового збору, сплачена ОСОБА_1 за перегляд рішення судом касаційної інстанції у розмірі 249,32 грн.

Таким чином рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року підлягає скасуванню в частині стягнення з Приватного підприємства «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі у сумі 1 200 грн., а також в частині стягнення судового збору у розмірі 551,20 грн. В зазначеній частині слід нове рішення, яким стягнути з Приватного підприємства «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати та плати за користування земельною ділянкою в розмірі 20 777,17 грн. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

З Приватного підприємства «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 685,64 грн., з яких: 207,77 грн. - судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно до задоволених вимог, 228,55 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги, а також 249,32 грн. - судовий збір за подачу касаційної скарги пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року - скасувати в частині стягнення з Приватного підприємства «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі у сумі 1 200 грн., а також в частині стягнення судового збору у розмірі 551,20 грн. та ухвалити в зазначеній частині нове рішення.

Стягнути з Приватного підприємства «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати та плати за користування земельною ділянкою в розмірі 20 777,17 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства «Зоря 2005» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 685,64 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

С.С. Кругова