ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Чернівці

Справа № 727/11669/17

Провадження №22-ц/822/1103/19

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар: Собчук І.Ю.

за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до управління освіти Чернівецької міської ради, начальника управління освіти Чернівецької міської ради Мартинюка Сергія Васильовича про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, головуючий у І-й інстанції Смотрицький В.Г.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління освіти Чернівецької міської ради, начальника управління освіти Чернівецької міської ради Мартинюка С.В. про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що між ним та відповідачем - управлінням освіти Чернівецької міської ради на підставі наказу від 25 листопада 2014 року № 2192-к виникли трудові відносини. Згідно з трудовим договором він приступив до виконання обов`язків на посаді провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування на 0,75 ставки. В такому статусі він перебував до кінця жовтня 2017 року.

Вказував на те, що 25 жовтня 2017 року управлінням освіти виданий наказ №1167-к про його звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штатної чисельності, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, з яким він ознайомлений 30 жовтня 2017 року.

17 серпня 2017 року він вийшов на роботу з чергової відпустки. 21 серпня 2017 року працівники кадрової служби управління освіти ознайомили його з документом - персональним повідомленням, в якому зазначено, що управлінням освіти 04 серпня 2017 року виданий наказ № 269 і з 01 листопада 2017 року буде скорочено посаду провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування управління освіти. В персональному повідомленні містилась пропозиція зайняти посаду вчителя історії та правознавства в загальноосвітній школі № 20, яка є самостійною юридичною особою.

Зазначав, що самого наказу від 04 серпня 2017 року № 269 йому не було пред`явлено. Через декілька днів він був ознайомлений з поданням начальника управління освіти, яке надійшло до голови профспілкового комітету і в якому викладене клопотання адміністрації дати згоду на його звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України. Подання датоване 04 серпня 2017 року № 01-34/1480. Тобто, наказ про скорочення посади, якого до певного часу він не бачив, і подання до профкому за отриманням згоди на звільнення, видані одним днем 04 серпня 2017 року, під час його відпустки.

22 серпня 2017 року він звернувся до начальника управління освіти про надання наказу від 04 серпня 2017 року № 269 та інших документів (доповідних, пояснень, розрахунків, тощо), якими обґрунтовано доцільність внесення змін до штатного розпису. Такі документи повинні були існувати, оскільки, як вказано в поданні до профкому, створювалась робоча група з вивчення всіх нюансів з оптимізації групи централізованого господарського обслуговування. Важливою обставиною є те, що ні він, ні переважна частина працівників господарської групи не знали про створення робочої групи і не мали можливості виказати власні міркування щодо того, якою повинна бути структура та чисельність підрозділу, такі причини породили відкриття кримінальних проваджень по одинадцяти об`єктам.

28 серпня 2017 року він знову звернувся до начальника управління освіти і сповістив про те, що мав бесіду з директором школи № 20, в якій йому запропоновано роботу вчителя історії та правознавства. Він повідомив, що директор загальноосвітньої школи має обґрунтовані сумніви щодо доцільності роботи в школі, бажаючи мати на посаді перш за все вчителя, який має більш вузький фах саме з предмету історія, а не правознавство. Більша частина навчального навантаження в школі запланована для читання історії, а не права. На наступний навчальний рік (2018-2019) така дисципліна як правознавство взагалі не планується.

04 вересня 2017 року він двічі звертався до начальника управління освіти і просив надати відомості, які саме посади є вакантними в управлінні освіти, а вже потім в навчальних закладах; чи заплановане в майбутньому звільнення працівників управління освіти, а вже потім в навчальних закладах, з посад, які міг би зайняти той, чия посада скорочується; кого за освітою та фахом приймають на роботу в управління освіти на посади, які є вакантними, по причині поточних звільнень працівників та інших підстав виникнення вакантної посади. Його звернення залишені без відповідей.

Також посилався на те, що 07 вересня 2017 року, після спливу 21 дня з моменту виходу з відпустки, його було ознайомлено з наказом від 04 серпня 2017 року № 269, яким з 01 листопада 2017 року скорочується посада провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування і на цій підставі (п.1 ст. 40 КЗпП України) в подальшому звільнено з роботи. Будь-якої іншої інформації, документів, відомостей він не отримав.

12 вересня 2017 року він знову звернувся до начальника управління освіти з вимогою надати необхідну і достатню інформацію для оцінювання правомірності та доцільності дій зі скорочення посади, яку займає, встановлення ступеня задіяння правового механізму працевлаштування на інші посади. Не дивлячись на те, що він не має спеціальної педагогічної освіти, його науково-педагогічний стаж роботи у вищих навчальних закладах складає більше двадцяти років; в м.Чернівці як педагогу йому присвоєна вища категорія.

01 жовтня 2017 року він вчергове написав листа начальнику управління освіти й сповістив про те, що до загальноосвітньої школи № 20 вже прийнято вчителя історії і правознавства, тому питання працевлаштування залишилось відкритим.

Жодної відповіді на поставлені питання у своїх зверненнях до начальника управління освіти він не отримав.

Крім того, 04 серпня 2017 року до голови профспілкового комітету управління освіти вже було надіслано представлення на його звільнення, а 30 жовтня 2017 року йому вручено наказ про звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, начальник управління освіти при видачі наказу про його звільнення вийшов далеко за межі місячного строку (фактично він складає більше 60 днів).

Вказував на те, що застосований начальником механізм скорочення посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування і подальші дії з його звільненням з роботи не є легітимними.

Відповідно до довідки про заробіток, яка видана відповідачем, заробіток за вересень і жовтень 2017 року становить 11 708,60 грн. У вересні і жовтні було 42 робочих дні, тобто середній заробіток за один робочий день складає 278,78 грн.

Просив скасувати наказ управління освіти Чернівецької міської ради від 25 жовтня 2017 року №1167-к про звільнення його з посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування у зв`язку із скороченням штатної чисельності згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, як такий, що є незаконним та необґрунтованим; скасувати наказ управління освіти Чернівецької міської ради від 04 серпня 2017 року № 269 в частині виведення із штатного розпису 0,75 ставки посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради; поновити його на посаді провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування Управління освіти; стягнути з управління освіти Чернівецької міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11798,76 грн.; покласти на начальника управління освіти Чернівецької міської ради Мартинюка ОСОБА_4 . обов`язок покрити шкоду у формі оплати часу вимушеного прогулу управлінням освіти Чернівецької міської ради, яка виникла у зв`язку із сплатою йому середнього заробітку, як незаконно звільненому з посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що загальні нормативні установлення та рекомендації в частині розробки і затвердження штатних розписів дані Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, роз`яснені центральними органами виконавчої влади, узгоджуються з п.п. 1.5, 1.6 Положення про управління освіти, затверджене рішенням Чернівецької міської ради від 23 лютого 2017 року № 597. З огляду на наведені положення нормативних актів, юридичні особи суб`єкти права можуть мати лише один штатний розпис. Рішенням Чернівецької міської ради від 28 березня 2013 року № 804, яким начальнику управління освіти ОСОБА_5 делеговано повноваження з затвердження штатного розпису підрозділу, що створювався, саме групи централізованого господарського обслуговування, не відноситься до локального нормативно-правового акту, а є правозастосовним актом індивідуальної дії. Існування у начальника управління освіти повноважень з затвердження посадових інструкцій працівників освіти і положень про структурні підрозділи не свідчить, що керівник сферою освіти м. Чернівці набуває одноосібних прав на внесення змін до структури управління освіти.

Вважає, що при видачі наказу від 04 серпня 2017 року № 269, зокрема затвердження штатного розпису групи централізованого господарського обслуговування з 01 листопада 2017 року, начальник управління освіти вийшов за межі повноважень і порушив правовий алгоритм складання та затвердження штатного розпису як єдиного внутрішнього правового документа органу виконавчої влади місцевого самоврядування.

Роботодавцем було порушено порядок і процедуру отримання згоди профкому на дострокове розірвання трудового договору. Згода профкому управління освіти на звільнення дана 28 серпня 2017 року, трудовий договір розірвано через 64 дня після отримання згоди. Засідання профкому, яке проводилося 04 червня 2019 року щодо скорочення посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування управління освіти і необхідності та доцільності подальшого звільнення ОСОБА_1 , має формальний підхід при вирішенні зазначеного питання. Крім того, на зазначене засідання профкому позивача не запрошено.

Позивач не виказав незгоду з роботою на запропонованій посаді вчителя ЗОШ № 20, однак, реалізовуючи своє право на інформацію, з 22 серпня по 16 жовтня 2017 року наполягав перед управлінням освіти, щоб були представлені відомості щодо всіх існуючих вакансій в системі освіти, проте зазначені вимоги в повному об`ємі не були задоволені.

Начальник управління освіти, не маючи повноважень затверджувати штатних розпис, помилково ввів до окремого від всієї юридичної особи внутрішнього правового документа посаду «бухгалтера з питань тендерних закупівель», яка повинна мати інше найменування. Роботу, яку виконує ОСОБА_6 , знає позивач, оскільки у 1990 році отримав повну вищу освіту закінчив повний курс Донецького державного університету за спеціальністю «Правознавство», спеціалізація «господарсько-правова». Тобто освіта, яку здобув позивач, відповідає критеріям, висунутим до посади фахівця з тендерних закупівель. А тому, управління освіти, перш ніж 13 вересня 2017 року укладати трудовий договір з ОСОБА_6 , повинно було запропонувати зазначену посаду позивачу.

Також аргументує апеляційну скаргу тим, що в листі управління освіти від 20 лютого 2018 року №01-34/392 містяться дані, що в органі виконавчої влади місцевого самоврядування на кінець серпня 2017 року існувала вакантна посада методиста з суспільних дисциплін (методичне забезпечення предметів історії і правознавства). За рівнем освіти, стажем та досвідом роботи, професійними навичками, в тому числі розробки методичного забезпечення позивач може претендувати на зайняття посади методиста із суспільствознавства. Проте, управління освіти не надало жодного належного доказу, що позивач не вправі займати посади методиста у виконавчому органі місцевого самоврядування.

На апеляційну скаргу начальник управління освіти Чернівецької міської ради Мартинюк С.В. подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на нього, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що управлінням освіти Чернівецької міської ради при винесенні наказів №1167-к від 25 жовтня 2017 року та № 269 від 04 серпня 2017 року було дотримано процедуру винесення вказаних наказів, отримано згоду профспілкової організації управління освіти Чернівецької міської ради, вказані накази є законними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що наказом управління освіти Чернівецької міської ради №2192-к від 25 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради на 0,75 ставки на підставі його заяви.

Наказом управління освіти Чернівецької міської ради від 27 червня 2017 року № 252 створено робочу групу з вивчення питання оптимізації роботи групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради в напрямку забезпечення якісного технічного нагляду за виконанням будівельних робіт в навчально-виховних закладах освіти міста, економного та цільового використання бюджетних коштів, виділених на ремонтні роботи в закладах освіти міста.

На виконання вищенаведеного наказу, робочою групою з питань вивчення питання оптимізації роботи групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради надано Висновок від 04 серпня 2017 року, у якому зазначено, що рекомендувати начальнику управління освіти Чернівецької міської ради ввести посаду інженера з питань будівництва групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради шляхом скорочення штату господарської групи, а саме, посади провідного фахівця з правових питань групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради.

Згідно з висновком робочої групи основною метою змін в штатному розписі господарської групи було: покращення нагляду за виконанням будівельних робіт в навчально-виховних закладах освіти міста і прийманням закінчених об`єктів від підрядних будівельних організацій; належний контроль за ходом виконання планів капітального будівництва, відповідності обсягів, строків і якості будівельних робіт навчально-виховних закладів міста; упровадження більш прогресивних технологічних процесів, конструктивних рішень, які забезпечать зниження вартості і поліпшення техніко-економічних показників об`єктів будівництва та реконструкцій; економне та цільове використання бюджетних коштів, виділених на ремонтні роботи в закладах освіти міста. Також зазначеним висновком встановлено, що в групі централізованого господарського обслуговування управління освіти працює 14 працівників, всі мають вузьке фахове спрямування, яке потребує відповідної кваліфікації та освіти, тому при скороченні штату немає переважного права когось із працівників. Крім того, робочою групою взято до уваги ті обставини, що позивач має постійний дохід і забезпечений робочим місцем, оскільки, крім роботи в управлінні освіти Чернівецької міської ради, забезпечений роботою в Чернівецькому національному університеті імені Ю. Федьковича на посаді доцента на 1,0 ставки кафедри приватного права з 01 вересня 2014 року по теперішній час, також ОСОБА_1 з 06 вересня 2016 року по 30 червня 2017 року працював за сумісництвом викладачем вищої категорії в коледжі Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича з навантаженням 83 години на навчальний рік, що підтверджується копією листа Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича №32/16-2031 від 01 серпня 2017 року.

Відповідно до висновків робочої групи видано наказ № 269 від 04 серпня 2017 року, яким внесено зміни до шатного розпису групи централізованого господарського обслуговування з 01 листопада 2017 року шляхом виведення зі штатного розпису посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи та введення в штатний розпис на 0,75 ставки посади інженера з питань будівництва.

Начальником управління освіти Чернівецької міської ради направлено подання голові профспілкового комітету управління освіти Чернівецької міської ради, яке отримане 18 серпня 2017 року, про зміни в організації виробництва і праці, скорочення штату працівників групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради та для отримання попередньої згоди на звільнення у зв`язку із скороченням штатної одиниці, яку займав позивач.

Наказом управління освіти Чернівецької міської ради №1167-к від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради з 31 жовтня 2017 року у зв`язку із скороченням штатної чисельності згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України, з яким його ознайомлено 30 жовтня 2017 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до статті 43 КЗпП України, статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З огляду на викладене, звільнення за скороченням штату може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, або без такої згоди, якщо власник не отримав листа про мотивоване непогодження з таким звільненням.

01 вересня 2017 року від профспілкової організації управління освіти Чернівецької міської ради на адресу управління освіти Чернівецької міської ради надійшла згода на звільнення провідного фахівця з правових питань господарської групи ОСОБА_1 . Позивач звертався з проханням проводити засідання профкому без його участі, що ним визнається та не оспорюється.

Частиною 8 та 9 статті 43 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Згідно з усталеною судовою практикою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення. Оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації. Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Отже, законодавець передбачив можливість усунення порушення роботодавцем указаних вимог законодавства під час судового розгляду трудового спору.

Враховуючи те, що згода профспілкової організації надана більш ніж за місяць до звільнення позивача, управління освіти Чернівецької міської ради під час розгляду справи в суді першої інстанції повторно звернулося до голови профспілкової організації управління освіти Чернівецької міської ради для розгляду питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штатної одиниці.

Як видно з виписки з протоколу № 1 від 04 червня 2019 року, профспілкова організація управління освіти Чернівецької міської ради провела засідання, за результатами якого ухвалила надати згоду на звільнення провідного фахівця з правових питань господарської групи управління освіти ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням.

Доводи апелянта про те, що профспілкова організація вирішила питання про надання дозволу на його звільнення за його відсутності, не можуть бути підставою для визнання наказу про звільнення незаконним, оскільки законом визначена неможливість звільнення працівника за відсутності згоди профспілкової організації, а надання такої згоди профспілковим органом дає підстави для звільнення. Процедурні порушення засідання профспілкового органу при вирішенні питання про надання згоди на звільнення працівника із ініціативи власника мають значення лише за умови, що такі порушення призвели до незаконності самого рішення профспілкового органу. Отже, саме по собі надання згоди на звільнення працівника за його відсутності на засіданні профспілкового органу, на якому таке рішення прийнято, не може бути безумовною підставою для визнання наказу про звільнення незаконним.

Позивачем не доведено, яким чином його відсутність на засіданні профспілкової організації при вирішенні питання про надання згоди на його звільнення у зв`язку із скороченням вплинула на рішення профспілкового органу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 760/10020/17-ц.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Такий правовий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у своїх постановах від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-2487цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15.

Згідно із статтею 13 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він своєчасно надає відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, та строк, протягом якого їх буде проведено.

Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органам місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

За вимогами частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відтак, нормами трудового законодавства не передбачено здійснення судом перевірки доцільності скорочення працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб`єкта господарювання та не є предметом доказування у судових спорах.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду 25 листопада 2019 року у справі № 415/5022/18 (провадження № 61-13980св19).

Додатком до наказу № 269 від 04 серпня 2017, який викладено у формі таблиці підтверджується, що у штатний розпис групи централізованого господарського обслуговування управління освіти дійсно вносилися зміни, а саме, 01 листопада 2017 року введена посада «інженера з питань будівництва, провідний фахівець,» замість скороченої посади «провідний фахівець з питань правового забезпечення».

Управління освіти Чернівецької міської ради здійснює свою діяльність на підставі Положення про управління освіти Чернівецької міської ради, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 27 лютого 2016 року № 597 (далі - Положення).

Відповідно до п.п.1.4.-1.7. Положення управління освіти підзвітне та підконтрольне Чернівецькій міській раді, підпорядковане виконавчому комітету Чернівецької міської ради, Чернівецькому міському голові, а з питань делегованих йому повноважень - органам виконавчої влади. Чисельність і структура Управління затверджуються рішенням міської ради за поданням начальника Управління. Штатний розпис Управління затверджується Чернівецьким міським головою за поданням начальника управління. Управління має право створювати відокремлені структурні підрозділи без права юридичної особи, у порядку, передбаченому чинним законодавством. Положення про структурні підрозділи Управління, а також посадові інструкції працівників, затверджуються начальником Управління.

Як видно з п.5.13.1. Положення, начальник Управління, представляючи інтереси міста в галузі освіти у відносинах з юридичними та фізичними особами, затверджує положення про підрозділи, центри і служби управління освіти міської ради, функціональні обов`язки його працівників.

Рішенням 34 сесії VII скликання Чернівецької міської ради № 804 від 28 березня 2013 року утворена група централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради (далі - Група), гранична численність працівників групи у кількості 10,75 штатних одиниць.

Пунктом 4.1. цього ж рішення надано повноваження начальнику управління освіти Чернівецької міської ради затвердити штатний розпис групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради.

Відповідно до Положення про Групу, вона підконтрольна та підзвітна управлінню освіти Чернівецької міської ради.

Згідно з п.п. 4.1, 4.3 вказаного Положення, Групу очолює начальник, який безпосередньо підпорядкований і підзвітний начальнику управління освіти Чернівецької міської ради та призначається на посаду і звільняється з посади начальником управління освіти Чернівецької міської ради.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що рішення Чернівецької міської ради від 28 березня 2013 року № 804 є правозастосовним актом індивідуальної дії, і не відноситься до локального нормативно-правового акту, є безпідставними. Так, зазначеним рішенням Чернівецької міської ради делеговані повноваження із затвердження штатного розпису групи централізованого господарського обслуговування управління освіти Чернівецької міської ради посадовій особі - начальнику управління освіти Чернівецької міської ради, а не конкретній фізичній особі.

Отже, начальником управління освіти Чернівецької міської ради правомірно видано наказ № 269 від 04 серпня 2017 року, яким внесено зміни до шатного розпису групи централізованого господарського обслуговування з 01 листопада 2017 року шляхом виведення зі штатного розпису посади провідного фахівця з питань правового забезпечення групи та введення в штатний розпис на 0,75 ставки посади інженера з питань будівництва.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Так, роботодавець є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

З даних, що містяться в матеріалах справи, видно, що ОСОБА_1 в 1990 році закінчив Донецький державний університет за спеціальністю «Правознавство», «Господарсько-правова» спеціалізація.

Встановлено, що 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 ознайомлено з персональним повідомленням та попереджено про звільнення із займаної посади з 01 листопада 2017 року, про що свідчить підпис позивача на зазначеному повідомлені та позивачем не оспорюється. Одночасно позивачу запропоновано посаду вчителя правознавства та історії в Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 20 Чернівецької міської ради з тижневим навантаженням 9 годин, оскільки впродовж серпня-жовтня 2017 року в управлінні освіти Чернівецької міської ради в структурних підрозділах були лише вакантні посади економістів, бухгалтерів, методистів, однак вакантних посад, які б відповідали професії та спеціальності позивача, не було, що також підтверджується наданим на запит суду листом від 29 лютого 2018 року за № 01-34/392.

Слід зазначити, що відомості щодо погодження ОСОБА_1 на пропозицію зайняти посаду вчителя історії в матеріалах справи відсутні, однак, як видно з матеріалів справи, вакантна посада у Чернівецькій загальноосвітній школі № 20 передбачала прийняття на посаду вчителя історії, викладача предмету «Захист Вітчизни» та 0,5 ставки керівника гуртка з військово-патріотичної роботи, що не відповідає професії та спеціальності позивача.

Доводи апелянта про те, що йому не було запропоновано всі вакантні посади, оскільки в серпні 2017 року існувала посада методиста з суспільних відносин (забезпечення предметів історії та прав), не заслуговують на увагу, оскільки зазначена посада вимагає вищої педагогічної освіти, що підтверджується наявною в матеріалах справи Посадовою Інструкцією методиста Чернівецького міського методичного центру закладів освіти, та не відповідає освіті та кваліфікації позивача. Позивач аргументує апеляційну скаргу також тим, що 15 вересня 2017 року в групу централізованого господарського обслуговування на посаду бухгалтера з тендерних закупівель прийнято ОСОБА_6 , яка фактично відповідає за належне забезпечення договірної роботи, пов`язаної з тендерними закупівлями, і цю роботу він знає, однак відповідач йому її не запропонував.

Дані твердження апелянта є безпідставними, оскільки відповідно до Посадової Інструкції фахівця з питань тендерних закупівель групи централізованого господарського обслуговування, затвердженої наказом управління освіти Чернівецької міської ради від 15 вересня 2017 року, враховуючи при цьому завдання, обов`язки та повноваження за посадою, яка відповідно до ч. 4 Інструкції вимагає повну вищу освіту відповідного напряму підготовки, дана посада не відповідає освіті та кваліфікації позивача.

Так, ОСОБА_7 в 2010 році отримала вищу освіту в Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича, спеціальність «Економіка підприємництва», кваліфікація «магістр з економіки підприємства», також у 2012 році отримала вищу освіту з напрямом підготовки «Правознавство» (т. 2 а.с. 69-74)

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що за відсутності посади, яка відповідає освіті, досвіду та кваліфікації ОСОБА_1 , підстав для надання йому пропозицій щодо інших вакантних місць у відповідача не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при звільненні позивача ОСОБА_1 у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними із скороченням чисельності та штату працівників, не було порушено його прав, оскільки відповідач дотримався процедури такого звільнення, передбаченої вимогами частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 та статті 43 КЗпП України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів приходить до висновку, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 грудня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк