Справа № 550/1530/18
Провадження № 2/550/74/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Ланни Я.О.,

за участю секретаря судового засідання - Томас Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Чутівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Чутівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що 12.06.2005 померла рідна баба позивача, ОСОБА_4 25.08.2007 померла рідна мати позивача ОСОБА_5 Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом, що складається із приватизованої земельної ділянки площею 1,63 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 (стара назва - Артемівської) селищної ради Чутівського району Полтавської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р1 №583753, на імя ОСОБА_4 Постановою нотаріуса від 27.12.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Представник позивача, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву в якій підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Чутівського району Полтавської області в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про визнання позову та просив розгляд справи проводити у відсутність їх представника.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою судді від 29.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Згідно ухвали суду від 15.01.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ст. 81 ЦПК України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі доказів, наданих позивачами в підтвердження своїх позовних вимог, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ІІ-ИК №856760, 12.06.2005 померла рідна баба позивача, ОСОБА_4 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина, що складається, зокрема із земельної ділянки площею 1,63 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 (стара назва - Артемівської) селищної ради Чутівського району Полтавської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на праві приватної власності, що підтверджується копією Державного акту серії Р1 № 583753 виданого 29.08.2003, на підставі рішення 7 сесії 24 скликання Артемівської селищної ради народних депутатів від 24.12.2002 №88 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №1989 та листом Відділу Держгеокадастру у Чутівському районі від 17.07.2018 № 76/118-18 (а.с.20,26).

Спадкоємцем на майно ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_5, яка частково прийняла спадкове майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52535253 від 09.07.2018 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №52535184 від 09.07.2018 (а.с.22-24).

24.08.2007 померла рідна мати позивача, ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ІІІ-ИК №899382 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_5, яка частково прийняла спадщину після померлої ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи №150/2018 (а.с. 54-77).

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2018 №02-31/1165, нотаріусом виявлено відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку, що належала померлій ОСОБА_4 (а.с.8-10).

Таким чином, позивач не може оформити своє право на майно в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця.

Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, зазначає що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини за умовою чи з застереженням.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, що підтверджується даними постанови нотаріальної контори від 27.12.2018, але у зв"язку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, не може одержати свідоцтво про право власності на це спадкове майно, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на це майно в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13. ст.ст.206, 209, ст.ст.258-259, ст.ст.263-265, ст.268, ст.273, ЦПК України, ст.16, ст.ст. 325, 328, ч.1 ст.1217, ч.1 ст. 1225, ч.2,5 ст. 1268, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, будинок, 3, паспорт громадянина ОСОБА_6 Федерації №46 07 307479 виданий 23.06.2006 ВВС м. Щербинки УВС м. Подольська та Подольського району Московської області) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,63 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 (стара назва - Артемівської ) селищної ради Чутівського району Полтавської області, яка належала померлій 12.06.2005 ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності землю серії Р1 № 583753, виданого 29.08.2003 Артемівською селищною радою народних депутатів, на підставі рішення 7 сесії 24 скликання Артемівської селищної ради народних депутатів від 24.12.2002 за № 88 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1989.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Чутівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я. О. Ланна