ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/7650/18 Головуючий суддя І інстанції Горпинич О. В.
Провадження № 22-ц/818/5518/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2019 року, ухвалене в складі головуючого судді Горпинич О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив :

19 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 19.02.2010 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2013 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачкою. Їх син ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку у КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» ХМР, у зв`язку з чим потребує санаторно-курортного лікування в умовах морського клімату, йому рекомендовано відвідування басейну, лікувальна фізкультура і масаж. Також дитина відвідує студію танцю та фітнесу, басейн, Центр розвитку для всієї родини де вивчає англійську мову, є слухачем Малого Каразінського університету Центру довузівської освіти ХНУ ім. В.Н. Каразіна де вивчає математику. Відвідування вищевказаних секцій, занять здійснюються на платній основі. Позивачка працює у Харківському філіалі Державного науково-дослідного інституту з лабораторії діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач перераховує певні кошти на утримання спільного сина, однак така допомога не є систематичною.

На підставі вищевикладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають стягненню починаючи з 19 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення змінити в частині стягнення аліментів починаючи з 19 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття на наступне: Аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягають стягненню починаючи з 19 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням сум сплачених ОСОБА_1 з моменту подачі позову до суду і до постановления рішення у справі.

Вказав, що як з матеріалів справи так із самого рішення, судом встановлено, що відповідач, здійснював в добровільному порядку періодичні платежі на утримання сина, а саме з досліджених в судовому засіданні виписки з рахунку позивачки відкритому в AT КБ «ПриватБанк» та наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що у 2017, 2018 роках та у 2019 році Відповідач перераховував Позивачці грошові кошти на утримання сина, на додаткові заняття з англійської мови та математики, плавання, тренування, придбання комп`ютерного столу. При цьому, кошти, які перераховувались позивачці на утримання сина становили суми від 200 гри. до 3 100 грн. різними платежами.

Посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Зазначив, що судом не було враховано, що відповідач сплачував кошти на утримання дитини в період розгляду справи про стягнення аліментів, що в свою чергу призвело до винесення незаконного, необґрунтованого рішення в частині стягнення аліментів починаючи з моменту подачі позову до суду без врахування сплачених коштів на утримання дитини під час розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що спір у даній справі виник з приводу стягнення суми, розмір якої є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, без повідомленням учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін визначені у ст. 375 ЦПК України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що батьки мають рівний обов`язок щодо утримання дитини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З огляду на законодавчо закріплений обов`язок батьків утримувати свою дитину, обґрунтованим є висновок суду про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 18 листопада 2010 року) є позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та його представником під час розгляду справи. ОСОБА_2 , не має доходів, які забезпечують потреби дитини у повному обясзі.

З довідки наданої Харківським філіалом ДНДІ ЛДВСЕ вбачається, що ОСОБА_2 працює в Харківському філіалі Державного науково-дослідного інституту з лабораторії діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи з 12.01.2018 року та займає посаду провідного фахівця-юрисконсульта та її дохід за період з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року склав 23 5365,75 грн. (а.с. 15).

В довідці, виданій КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» ХМР вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на диспансерному обліку як часто та довго хворіючи дитина. Потребує санаторно-курортного лікування в умовах морського клімату, а також в період спалаху вірусних захворювань в противорецедивному лікуванні, вітамінотерапії, імуностимулюючих лікарських засобах. Рекомендовано відвідування басейну, лікувальна фізкультура і масаж (а.с. 16).

Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_4 , 2010 року народження відвідує басейн Авторської школи плавання ОСОБА_5 . Оплата здійснюється на платній основі та за місяць становить 840 грн. (а.с. 17).

Також, ОСОБА_3 , 2010 року народження відвідує ОСОБА_6 танцю та фітнесу «Ювента», що підтверджується довідкою, виданою ФОП ОСОБА_7 , оплата за місяць становить 750 грн. (а.с. 19).

Як вбачається з довідки, виданої ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , 2010 року народження відвідує Центр розвитку для всієї родини «Best Start» та вивчає англійську мову, оплата за місяць становить 850 грн. (а.с. 24).

Крім того ОСОБА_3 є слухачем Малого Каразінського університету Центру довузівської освіти ХНУ ім. В.Н. Каразіна та навчається за розкладом: математика. Навчання здійснюється на платній основі (а.с. 25).

Відповідач працездатний, проживає окремо від дитини.

Даний про свій стан здоров`я та про доходи від підприємницької діяльності відповідач до суду не надав, не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 2500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 184 СК України закріплено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, поданої ОСОБА_1 02.02.2018 року вбачається, що загальна сума доходу за звітний (податковий) період - за 2017 рік склала 8 000 грн. (а.с. 51).

З наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що ОСОБА_1 в 2017, 2018 роках та в січні 2019 року перераховував ОСОБА_2 грошові кошти на утримання сина, на додаткові заняття з англійської мови та математики, плавання, тренування, придбання комп`ютерного столу. При цьому, розмір коштів, перерахований позивачці на утримання сина становив від 200 грн. до 3 100 грн. (а.с. 52-56). Вказані обставини також підтверджуються наданою позивачем випискою з її рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 28-29).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Доказування, та як, слідство рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Як вбачається з листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.08.2019 року, за період з травня 2016 року по серпень 2019 року ОСОБА_9 неодноразово виїжджав за кордон, для чого у ньому поза розумним сумнівом були необхідні грошові кошти. Доказів того, що дані поїздки відбулись у зв`язку із службовим відрядженням, як зазначав представник відповідача, суду не надано.

Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, відповідач має можливість виїжджати закордон, беручи до уваги, що відповідачем в добровільному порядку перераховуються кошти на утримання сина, а саме з досліджених в судовому засіданні виписки з рахунку ОСОБА_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» та наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що ОСОБА_1 на утримання сина в тому числі за вересень 2018 року сплачено 3950 грн., жовтень 2018 року сплачено 4350 грн., за грудень 2018 року сплачено 3800 грн., а тому правильного висновку дійшов суд про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 3 000 грн. щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам дитини та забезпечить рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Наразі мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

З огляду на те, що обов`язок батьків по утриманню дитини є спільним, у справі не встановлено яких-небудь перешкод у цьому питанні для сторін, а доводи скарги про зменшення присудженого розміру аліментів до заявленого у апеляційній скарзі у розмірі 2500 грн. належними і допустимими доказами не обґрунтований, колегія суддів доводи скарги з цих підстав відхиляє і не знаходить законних підстав для задоволення скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що він сплачував аліменти на протязі розгляду справи по суті за період починаючи з 19.12.2018, оскільки ці платежі можуть бути враховані та мають значення лише на стадії виконання рішення, та не звільняють його від присудженого судом обов`язку, а лише підтверджує його фінансові можливості по сплаті аліментів. Доказів про те, що у відповідача на утриманні знаходяться непрацездатні особи, які потребують допомоги до суду не надано.

Висновки суду першої інстанції належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права, і доводами скарги не спростовані.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В.Кісь.

О.М. Хорошевський