У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без розгляду

провадження № 2/333/763/19

справа № 333/985/15-ц

11 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул.. Набережна перемоги, буд. 50) до ОСОБА_3 (69077, м. Запоріжжя, вул.. Знаменська, буд. 48) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2015 року, представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд: стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № ZPJ0RX01000167 від 16.12.2006 року та судові витрати (а.с. 2-3).

Заочним рішенням Комунаського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за договором № ZPJ0RX01000167 від 16.12.2006 року в розмірі 30 236,57 грн. та, крім того, судовий збір у розмірі 302,37 грн. (а.с. 34).

20.11.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 333/985/15-ц та клопотання про поновлення строку для оскарження даного заочного рішення (а.с. 46-48).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2019 року заява ОСОБА_3 була задоволена, а заочне рішення по справу № 333/985/15-ц від 07 травня 2015 року скасовано, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 62-63).

У судове засідання, призначене на 11.04.2019 року, представник позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно (втретє) у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, зокрема, в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів (судових повісток на 07.02.2019 року о 16 год. 00 хв. та 13.03.2019 року о 16 год. 00 хв.) на підставі заяви банку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 17); та поштове повідомлення № 69 5 про вручення 21 березня 2019 року адресату - ПАТ КБ «ПриватБанк» судової повістки на 11.04.2019 року о 16 год. 00 хв.

В матеріалах справи відсутні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення судового засідання без участі представника банку, дана вимога також не зазначена по тексту позовної заяви. Причини своєї неявки представник позивача суду не повідомив.

У судове засідання, призначене на 11.04.2019 року відповідач не зявився, але до суду від його представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила суд, у разі повторної неявки представника позивача залишити позовну заяву без розгляду.

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, які встановлюють порядок виклику сторін у судове засідання, судова повістка, разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі і вручається службовій особі, яка розписується про одержання повістки, у разі, якщо сторона у справі є юридичною особою (ч. 6 ст. 128). Розписки про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду (ч. 2 ст. 130).

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач та його повноважний представник втретє поспіль не зявилися до суду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений представник позивача або позивач повторно не зявилися в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомили про причини неявки, якщо від них не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню представником позивача своїх прав, останній не виконав покладені не нього процесуальні обовязки та тричі поспіль у судове засідання не зявився.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявки представника позивача у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, та основоположних свобод «Право на справедливий суд», згідно яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При винесенні рішення по справі, судом враховано практику Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Мангадаш та інші проти України» Європейський суд, враховуючи свою практику в аналогічних справах, встановив порушення п.1 ст. 6 Конвенції у зв'язку з незабезпеченням національними судами розгляду справ впродовж розумного строку (рішення від 14.06.2012 року). Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях проти України наголошував, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмету спору для заявника.

У звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, враховуючи поведінку позивача, а саме - тричі поспіль неявки у судові засідання позивача, тривалий розгляд справи, суд вбачає законні підстави для залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_4 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 131, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул.. Набережна перемоги, буд. 50) до ОСОБА_3 (69077, м. Запоріжжя, вул.. Знаменська, буд. 48) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Повний текст ухвали складено 11 квітня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов