Номер провадження: 22-ц/813/291/19
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_4 про поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його, просила про поділ житлового будинку літ.«А», загальною площею 54,8 кв.м., з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 у відповідності до ідеальних часток співвласників, визнавши за ними право власності на відокремлені частини будинку, та визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 відповідно до ідеальних часток співвласників у домоволодінні.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2015 року їй належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 власником іншої частини будинку є відповідач ОСОБА_2 Будинок в цілому складається з жилого будинку літ.«А», загальною площею 54,8 кв.м., з надвірними спорудами у вигляді сараю літ.«Б», вбиральні літ.«Г», навісу літ.«Д», вимощень, огорожі і теплиці, розташованих на земельній ділянці площею 516 кв.м. Між нею та відповідачем виникають спори про порядок користування й володіння будинком і земельною ділянкою. Домовленості з цього приводу не досягнуто, відповідач фактично розпоряджається всім майном, здійснюючи різні перешкоди у володінні її частини майна.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Третя особа ОСОБА_4 пред'явила до суду позов до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що у 2000 році відкрилась спадщина після смерті батька ОСОБА_5, і вони - діти померлого і дружина ОСОБА_2 досягли домовленості, що квартира АДРЕСА_1 залишається ОСОБА_3 (тоді ОСОБА_3. і в майбутньому вона - ОСОБА_3 не буде претендувати на спадщину в будинку по АДРЕСА_1, однак ОСОБА_3 умов домовленості не дотримується. ОСОБА_3 постійно проживає в квартирі, що залишилась у спадок після смерті батька, ніколи не піклувалась і не доглядала бабусю ОСОБА_6, яка за станом здоров'я і внаслідок похилого віку потребувала постійної сторонньої допомоги, страждала на психічний розлад здоров'я і не розуміла значення своїх дій, укладаючи заповіт на користь ОСОБА_4

Посилаючись на положення статей 1259, 1224, 1301 ЦК України ОСОБА_4 вимагала усунути сестру ОСОБА_3 від права на спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2018 рокупозов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 про поділ житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою задоволений.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування залишений без задоволення.

Вважаючи рішення суду постановленим з порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин справи, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2018 року. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю. Позов третьої особи ОСОБА_4 задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Одесаналежить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 - 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2015 року, ОСОБА_2 - 1/2 частка на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 31.07.1997 року. Житловий будинок і господарські споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,530 га, яка була надана ОСОБА_6 виконкомом Приморської райради м.Одеси в 1959 році в безстрокове користування для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності. Домоволодіння складається з житловго будинку літ.«А», загальною площею 54,8 кв.м., з надвірними спорудами у вигляді сараю літ.«Б», вбиральні літ.«Г», навісу літ.«Д», вимощень, огорожі і теплиці.

Виходячи з положень ч.1 ст.356 ЦК України, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні.

Стаття 358 ЦК України визначає, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У даному випадку сторони - співвласники домоволодіння не досягли домовленості ні щодо порядку користування, ні щодо способу і порядку поділу будинку, земельної ділянки.

Відповідно до положень діючого цивільного законодавства виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартира) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (розділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин розділ (виділ) може бути проведений із зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У висновку №182/2017 судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи експерт зазначив, що виходячи з архітектурно-планувального розміщення приміщень житлового будинку літ.«А», враховуючи розташування господарських будівель і споруд на земельній ділянці, визначити можливі варіанти розподілу житлового будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників (по 1/2 частині кожному) не є можливим. Експерт пропонує один технічно можливий варіант розподілу будинку та споруд між співвласниками ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з незначним відступом від ідеальних часток співвласників.

При запропонованому експертом варіанті поділу будинку у власність одного співвласника виділяються в жилому будинку літ.«А» приміщення 1-1 кухня площею 6,1 кв.м., 1-2 житлова площею 8,8 кв.м., 1-3 житлова площею 8,7 кв.м., 1-6 коридор, 1/2 частину вимощення і 1/2 частину огорожі, загальною інвентаризаційною вартістю 74445 грн., що відповідає 49/100 частинам, що на 1/100 частину менше ідеально належної.

У власність другого співвласника пропонується виділити в жилому будинку літ.«А» приміщення 1-4 житлова площею 17,6 кв.м., 1-5 веранда площею 8,7 кв.м., 1/2 частину вимощень, 1/2 частину огорож, загальною інвентаризаційною вартістю 78801 грн., що відповідає 51/100 частині і на 1/100 частину більше ідеально належної. Ринкова вартість 1/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 за висновком експерта складає 4054 грн.

При вищевказаному варіанті поділу будинку співвласникам належить виконати наступні будівельні роботи обладнати дверний отвір в приміщенні 1-5 (веранда) та приміщенні 1-6 (коридор); закласти дверний отвір між приміщеннями 1-5 (веранда) та №1-6 (коридор), закласти дверний отвір в приміщенні №1-2 житлова та №1-4 - житлова. При запропонованому варіанті поділу будинку до складу виділяємих частин входять житлові і підсобні приміщення.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 просила виділити їй у власність 49/100 частин домоволодіння і вона відмовляється від грошової компенсації за 1/100 частину будинку.

Спірний житловий будинок з господарськими спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,530 га.

Частиною 1 статті 88 Земельного Кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває в спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

За правилом ч.2 ст.120 Земельного Кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.

Відповідно до частини 4 ст.120 Земельного Кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі та споруди.

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд правильно виходив з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, відсутності порядку користування ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого в установленому законом порядку, і вірно установив порядок користування ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника в нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

У висновку земельно-технічної експертизи експерт запропонував один варіант порядку користування земельною ділянкою між співвласниками жилого будинку у відповідності до їхніх ідеальних часток - кожному 1/2 частина, що відповідає площі ділянки 0,265 га кожному співвласнику. Запропонований варіант передбачає організацію відокремленого входу (в'їзду) на ділянку кожного співвласника і забезпечує безперешкодне користування і обслуговування належної співвласнику частини будинку і господарських споруд.

Графічне відображення запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками викладено на а.с.106 т.1.

Межі земельної ділянки, що виділяється у користування співвласника будинку з часткою 49/100 описується наступним чином:

з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,0 м (до точки 25);

далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,0 м (до точки14):

з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,30 м (до точки 13):

з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,71 м (до точки12):

з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,51 м (до точки11):

далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 2,0 м (до точки 10):

з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,82 м (до точки 9);

далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,32 м (до точки 8);

з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 13,95 м (до точки 7);

з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 7,87 м (до точки 23):

з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11,69 м (до точки22):

далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,51 м (до точки 21);

далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 11,60 м (до точки 20):

з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,30 м (до точки19):

далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,90м до первісної точки відліку (до точки17).

Межі земельної ділянки, що виділяється у користування співвласника будинку з часткою 51/100 описується таким чином:

-від точки 17, по прямій лінії на відстані 8,96 м (до точки16):

-від точки 1, по прямій лінії на відстані 4,76 м (до точки 2);

-далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 12,77 м (до точки 3);

-далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,20 м (до точки 4);

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,31 м (до точки 5)

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,45 м (до точки 6)

-далі в тому ж напрямку по прямій лінії 7,87 м (до точки 7);

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 13,95 (до точки 8)

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,32 (до точки 9)

-далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,82 м (до точки 10);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,0 м (до точки 11);

- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,51 м (до точки 12);

- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії відстані 5,71 м (до точки 13)

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,30 м (до точки 14);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії відстані 3,0 м (до точки 15)

-далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 2,0 м (до точки 16);

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,96 м (до точки 17);

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,0 м (до точки 18),

-далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,32 м до первісної точки відліку (до точки 1).

В загальному користуванні сторін залишається ділянка площею 1,0 м х 5,49 м, що необхідний для обслуговування зовнішньої стіни приміщення 1-3 в жилому будинку літ.«А». Експерт у висновку виклав пропозицію щодо встановлення земельного сервітуту на ділянку площею 5,5 кв.м, однак таких вимог сторони не заявляли, тому ця ділянка судом залишашена в загальному користуванні сторін.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо необґрунтованості вимог ОСОБА_4 про усунення сестри від спадкування. ОСОБА_2 не було надано належні і допустимі докази того, що на момент укладання заповіту ОСОБА_6 була недієздатною особою або, що на момент укладання заповіту ОСОБА_6 не розуміла значення своїх дій і не могла ними керувати. Судом встановлено і визнано сторонами, що ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6 отримала 22.10.2015 року (а.с.6 т.1), що ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом про визнання заповіту ОСОБА_6 недійсним ще в 2011 році, і позов залишено без розгляду. З огляду на викладене, правомірність отримання ОСОБА_3 спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6 ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_2 не спростовано.

Суд правильно зазначив, що доводи відповідача про неправомірність висновку №182/2017 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (а.с.92-110 т.1) з підстав перебування будинку під арештом та відсутності у експерта відповідних документів на виконання експертних робіт спростовані матеріалами справи (свідоцтво про кваліфікацію судового експерта на а.с.110 т.1 дійсне до 2020 року, відповідні документи на заборону розгляду питання щодо розподілу будинку і земельної ділянки відсутні).

Суд дійшов правильного висновку, що експерт запропонував єдиний технічно-можливий варіант розподілу будинку і земельної ділянки, що найбільше відповідає ідеальним часткам співвласників, при якому відсутнє істотне погіршення технічного стану житлового будинку, а саме - перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові; надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані в якості житла через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла та інше). ОСОБА_2 з запропонованим варіантом не була згодна, але не надала будь-яких доказів щодо наявності інших варіантів розподілу.

При розподілі будинку і земельної ділянки експерт не приймала до уваги наявні самочинні будівлі і споруди: літню кухню літ.«Е», сарай літ.«В» і тамбур літ.«б», на які свідоцтво про право на спадщину не видавалось, вартість цих споруд не включена в загальну вартість домоволодіння. Також вказані споруди не були враховані і судом при розподілі. Порушення інтересів співвласника ОСОБА_2 при розподілі земельної ділянки шляхом виділення їй проходу шириною 0,6 метра відсутнє, тому як територія загального користування площею 5,5 кв.м. не передбачає встановлення огорож і ширина проходу ОСОБА_2 до господарських споруд складає 1,6 м.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку сторона відповідача не довела належними і допустимим доказами ті обставини, на які вона посилається у своїх запереченнях.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький