Постанова

Іменем України

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 158/1908/17-ц

провадження № 61-41966св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2018 року у складі суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинська Ніна Іванівна, Цуманська селищна рада Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_4 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до судуз позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування. Позов мотивовано тим, що вона з 14 травня 1950 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 За період шлюбу ними побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. До дня смерті останній проживав та був зареєстрований у вищевказаному житловому будинку разом із нею. Крім неї, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є їхні діти - ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_6 склав заповітне розпорядження, відповідно до якого все належне йому майно заповів дочці ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину фактично шляхом спільного зі спадкодавцем проживання на момент його смерті. У визначений законом строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка та про видачу їй як пережилій дружині спадкодавця свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Однак нотаріус відмовив їй у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Коли вона звернулась до селищної ради із заявою про видачу дублікату свідоцтва на право власності на спадкове майно, їм відмовлено у зв`язку з тим, що спірне будинковолодіння відчужене спадкодавцем за договором дарування сину - ОСОБА_2 . Крім того, також було укладено договір дарування земельних ділянок, які були приватизовані спадкодавцем під час перебування у шлюбі, отжеземельні ділянки відносяться до спільної сумісної власності подружжя, згоду на відчуження яких вона також не надавала, а тому просиласуд визнати вказані договори дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок недійсними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 квітня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір дарування земельних ділянок площею 0,15 га та площею 0,0986 га в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надавала згоди на відчуження її чоловіком ОСОБА_6 належного їм майна, про що свідчить відсутність її волевиявлення на укладення вказаних договорів дарування та невідповідність вимогам статті 203 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2018 рокурішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції заперечила факт надання згоди на відчуження її чоловіком ОСОБА_6 належного їм на праві спільної сумісної власності подружжя будинковолодіння та земельних ділянок. Однак, в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_1 , посвідчена ОСОБА_4 - секретарем Цуманської селищної ради Ківерцівського р-ну Волинської області 16 березня 2012 року та зареєстрована в реєстрі за № 27, якою ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_6 на дарування синові ОСОБА_2 спірного житлового будинку та земельних ділянок (а. с. 84). Таким чином, у приватного нотаріуса, який посвідчив договори дарування, відповідно до яких ОСОБА_6 подарував спірне майно ОСОБА_2 , не було підстав вважати, що ОСОБА_1 не надавала згоди на відчуження її чоловіком ОСОБА_6 належного їм майна. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на поясненнях третьої особи ОСОБА_4 , який ствердив, що позивач ОСОБА_1 у його присутності не підписувала згоду на відчуження майна. Разом з тим, ним було посвідчено таку згоду та зареєстровано в реєстрі, про що свідчить текст даної згоди, копія якої є у матеріалах справи. ОСОБА_4 не був допитаний в якості свідка, а тому його пояснення не можуть бути належним та достатнім доказом у даній справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та задовольнити позов, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що згода другого з подружжя на відчуження спільного майна має бути нотаріально посвідчена, а не складена у простій письмовій формі, а тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, оспорювані правочини вчинено за її згоди.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 з 14 травня 1950 року.На підставі рішення виконавчого комітету Цуманської селищної ради від 25 листопада 2011 року № 84 за ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно 05 грудня 2011 року, яке зареєстроване у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2011 року площами 0,15 га та 0,0986 га у АДРЕСА_1 , їх власником є ОСОБА_6

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склав заповіт від 09 вересня 2010 року, відповідно до якого все належне йому майно заповів дочці - ОСОБА_3 .

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 травня 2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельні ділянки площею 0,15 га, що у АДРЕСА_1 як другому з подружжя у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до довідки Цуманської селищної ради № 670 від 29 червня 2017 року Цуманська селищна рада Ківерцівського району Волинської області не може надати дублікат свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, так як даний будинок відчужений на підставі договору дарування № 428 від 27 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Ходачинською Н. І.

Спірне нерухоме майно та земельні ділянки на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , посвідченого 27 березня 2012 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Ходачинською Н. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 428 та договору дарування земельних ділянок площею 0,15 га та площею 0,0986 га в АДРЕСА_1 , посвідченого 27 березня 2012 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Ходачинською Н. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 429, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_2 .

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до пункту 4.2. Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Якщо в заяві про згоду на відчуження спільного майна зазначено прізвище, ім`я, по-батькові фізичної особи, найменування юридичної особи, на відчуження якого дається згода, нотаріус при посвідченні відповідного договору зобов`язаний перевірити додержання умов, зазначених у такій заяві.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

З урахуванням викладеного, відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження майном є підставою визнання цього правочину недійсним (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_1 , посвідчена ОСОБА_4 - секретарем Цуманської селищної ради Ківерцівського р-ну Волинської області 16 березня 2012 року та зареєстрована в реєстрі за № 27, якою ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_6 на дарування синові ОСОБА_2 спірного житлового будинку та земельних ділянок (а. с. 84).

Про справжність підпису ОСОБА_1 на заяві зазначено також й у касаційній скарзі, де ОСОБА_1 вказує, що сам по собі факт складення нею такої заяви без нотаріального посвідчення не свідчить про надання згоди на відчуження спільного майна подружжя чоловіком.

Із такими висновками колегія суддів погодитися не може, оскільки зміст вимог частини третьої статті 65 СК України та пункту 4.2. Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає витребування нотаріусом письмової згоди другого з подружжя на відчуження майна, а нотаріально засвідчуватися має справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду. У спірних правовідносинах справжність підпису ОСОБА_1 у заяві на відчуження чоловіком спірного майна підтверджується нею особисто, у тому числі в касаційній скарзі.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Доводи касаційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко