Справа № 165/2852/18
Провадження № 2/165/146/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

06 листопада 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За вищевказаним договором відповідач зобовязувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсотками, а також інших витрат згідно Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умов та Правил) банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак ОСОБА_3, користуючись кредитними коштами, не дотримувався умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. 07 лютого 2014 року ОСОБА_3 помер, а оскільки зобовязання останнього допускають правонаступництво і спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_2, що постійно проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, в тому числі кредитні зобовязання померлого позичальника, тому 03 червня 2018 року на адресу їх місця проживання було направлено листи-претензії. Станом на день подачі позову жодних дій останніми на погашення заборгованості вчинено не було і з огляду на вищевикладене позивач просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 борг за договором б/н від 13 серпня 2012 року всього в розмірі 8187,84 грн., а також судові витрати по справі.

Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, за клопотанням позивача, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 до початку першого та другого судового засідання, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подали.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до вищезазначеної норми процесуального права суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил (а.с.7) та Умов та Правил (а.с.8-31) вбачається, що 13 серпня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_3 кредитний договір №б/н. За умовами цього договору банк зобовязувався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязувався повернути кредит та винагороди банку у строки зазначені у договорі.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

07 лютого 2014 року позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.35).

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13 серпня 2012 року вбачається, що ОСОБА_3 за життя порушував умови договору, а саме не здійснював погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування ним. Станом на день смерті позичальника, а саме станом на 07 лютого 2014 року заборгованість останнього за вищевказаним договором склала 8187,84 грн., з яких: 7997,60 грн. заборгованість по тілу кредиту; 190,24 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 5-6).

16 травня 2014 року банк звернувся до Державного нотаріуса Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області з претензією в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.38-39).

04 червня 2014 року від державного нотаріуса Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області позивачу надійшла відповідь про заведення спадкової справи №63 за 2014 рік на підставі претензії банку від 16 травня 2014 року та з зазначенням, що заяви від спадкоємців не надходили (а.с.39 зворот).

На думку позивача, спадкоємцями на майно померлого є наступні особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 Банк зазначає, що останні проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і на підтвердження до матеріалів справи долучив копію паспорту ОСОБА_2, де адреса реєстрація його постійного місця проживання значиться: АДРЕСА_1 (а.с.34).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2 і ч.3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2018 року у справі №205/6410/16).

З досліджених матеріалів справи, вбачається, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців були порушені, оскільки банком направлялися листи-претезії до відповідачів по спливу шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а саме 18 травня 2018 року (а.с.41-42).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено того, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 за покійним кредитором ОСОБА_3 прийняли спадщину і заявлена банком сума заборгованості не перевищує розміру успадкованого майна.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2012 року всього в розмірі 8187,84 грн. слід відмовити.

З огляду на те, що у задоволенні позову було відмовлено, суд приходить до висновку, що сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. (а.с.1), слід залишити за позивачем АТ КБ "ПриватБанк".

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273 ЦПК України, на підставі ст.1216, ст.1217, ст.1268, ст.1270, ст.1281 ЦК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2012 року всього в розмірі 8187 (вісім тисяч сто вісімдесят сім) грн. 84 коп. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк