Справа № 191/3851/19
Провадження № 2/191/1003/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції, Комунальне підприємство «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права приватної власності на господарські будівлі та споруд,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в 1996 році він почав проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Мар`ївською сільською радою були визначені житлові об`єкти для приватизації. На підставі рішення ІХ сесії ХХІІ скликання Мар`ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 12 червня 1996 року, він отримав на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,1400 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, сел. Первомайське, із призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до Державного акту серії ДП СВ №009046, кадастровий номер :02:001:0392. 08 серпня 1997 року ОСОБА_1 зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці є розташованими:

1) житловий будинок А1-1, загальною площею 108,4 кв.м, житловою площею 61,1 кв.м.;

2) прибудова а2-1;

3) сарай Б;

4) літня кухня В;

5) погріб П;

6) гараж Г;

7) вбиральня Д;

8) літній душ Л;

9) №1-2 огорожа;

10) бруківка.

Повну характеристику будівель відображено в технічному паспорті, який виготовлено КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації»19 серпня 2019 року. Рік забудови, включно всіх будівель 1984. Згідно з розпорядженням №52 від 14.10.2001 року Мар`ївської сільської ради, позивачу надано в приватизацію житловий будинок за вищевказаною адресою. 30 листопада ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрував в КП «СМБТІ», в реєстрову книгу за №95/81. Але в свідоцтві на право власності на житло вказано тільки площа житлового будинку, без господарських будівель і споруд. Згідно довідки №1121 від 22 серпня 2019 року, виданої КП «СМКП», зазначено, що технічний паспорт виготовлений при первинній технічній інвентаризації у 1995 році включав в себе не лише будинок, а й господарські будівлі та споруди (з характеристикою та роками забудови). Позивач зазначає, що при передачі йому у власність головної речі (житлового будинку), йому передано, відповідно, і другорядні речі (господарські будівлі і споруди), так як вони призначені для обслуговування головної речі і пов`язані з нею спільним призначенням. В зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на розташовані за адресою:

АДРЕСА_2 ) житловий будинок А1-1, загальною площею 108,4 кв.м, житловою площею 61,1 кв.м.;

2) прибудова а2-1;

3) сарай Б;

4) літня кухня В;

5) погріб П;

6) гараж Г;

7) вбиральня Д;

8) літній душ Л;

9) №1-2 огорожа;

10) І бруківка.

Позивач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідачем, в особі голови Іларіонівської селищної ради, ОСОБА_2 , до початку проведення судового засідання надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, у судове засідання не з`явився.

Третьою особою КП «Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації», в особі начальника Головко Л.В., надано суду заяву про розгляд справи на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного.

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ №009046 від 26 червня 1997 року, ОСОБА_1 передано у приватну власність належить земельну ділянку, розміром 0,14 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0392 (а.с.14-19).

30 листопада 2001 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: будинок, загальною площею 105 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 , характеристика якої та її обладнання неведені у Технічному паспорті, який є складовою частиною вказаного свідоцтва (а.с.5).

Відповідно до довідки КП Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області від 22.08.2019 року, за вищевказаною адресою є розташованими:

1) АДРЕСА_4 будинок (1994 АДРЕСА_5 /заб) А1-1, загальною площею 108,4 кв.м, житловою площею 61,1 кв.м.;

2) прибудова а2-1 (1994 р/заб);

3) сарай Б (1994 р/заб);

4) літня кухня В (1994 р/заб);

5) погріб П (1994 р/заб);

6) гараж Г (1994 р/заб);

7) вбиральня Д (1994 р/заб);

8) літній душ Л (1994 р/заб);

9) №1-2 огорожа;

10) І бруківка.

Окрім того, у вказаній довідці зазначено, що технічний паспорт виготовлений при первинній інвентаризації у 1995 році включав в себе не лише будинок, а й господарські будівлі та споруди (а.с.6).

З огляду на викладені обставини, суд зазначає про те, що під час набуття позивачем ОСОБА_1 в порядку приватизації у 2001 році житлового будинку, розташованого на належній йому на праві власності земельній ділянці, були також розташовані господарські будівлі та споруди для обслуговування даного будинку, споруджені у 1994 році, інформація про які була зафіксована в технічному паспорті, що є невід`ємною частиною правовстановлюючого документу на будинок, тому суд вважає наявність обґрунтованих підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказані господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо заявленої позивачем вимоги про визнання за ним права власності на житловий будинок А1-1, загальною площею 108,4 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням листа КП Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області від 20.12.2019 року, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з того, що дане нерухоме майно вже належить ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.11.2001 року, а розбіжність у його загальній площі шляхом збільшення із 105 кв.м. до 108,4 кв.м, зумовлена тим, що технічний паспорт виконувався перед виготовленням свідоцтва про право власності на житло на підставі інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації від 1986 року, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 року №380, тому в загальну площу будинку (квартири) не зараховувалися площі прибудованих неопалювальних приміщень, терас, балконів та лоджій, тому при оформленні свідоцтва про право власності на житло загальна площа 105 кв.м. вказана без урахування прибудови на той момент неопалювальної площі, зазначеної на схематичному плані літ. А2-1 і згідно з інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773, не відноситься до категорії самочинного переобладнання, спорудження, будівництва та не вимагає рішення виконкому.

З урахування викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 321 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції, Комунальне підприємство «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права приватної власності на господарські будівлі та споруд, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на господарські будівлі та споруди:

прибудова а2-1 (1994 р/заб);

сарай Б (1994 р/заб);

літня кухня В (1994 р/заб);

погріб П (1994 р/заб);

гараж Г (1994 р/заб);

вбиральня Д (1994 р/заб);

літній душ Л (1994 р/заб);

№1-2 огорожа;

І бруківка,

розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: А. В. Твердохліб