Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2019 Справа №607/7287/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_5 національного технічного університету імені ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_5 національний технічний університет (надалі ТНТУ) імені ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просить зобовязати його усунути перешкоди в користуванні наданою позивачу частиною земельної ділянки площею 0,0110 га за адресою: м. Тернопіль, вул. Замонастирська, 14, шляхом звільнення даної самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ 295926, виданого ОСОБА_5 міською радою 28 грудня 2004 року, на підставі рішення ОСОБА_5 міської ради № 4/4123 від 26.09.2002 року ОСОБА_5 державному технічному університету ім. І.Пулюя надано в постійне користування 0,2081 гa землі за адресою: м.Тернопіль вул. Замонастирська, 14 для житлової забудови та громадського призначення; для обслуговування гуртожитку №2. Відповідно до кадастрового плану даної земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_3 користується частиною земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні університету, площею 0,0110 гa. Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання узгоджувальної комісії ОСОБА_5 міської ради по вирішенню земельних спорів від 02.03.2016 р. встановлено, що частина земельної ділянки приблизно площею 110 м.кв., яка була передана ОСОБА_3 в оренду для влаштування заїзду, рішенням сесії міської ради перебуває у постійному користуванні ТНТУ, на даний час договір оренди закінчився. Вважає, що правовстановлюючих документів, які би підтверджували відчуження даної земельної ділянки в університету для передачі її у власність або користування відповідачу не має. Договір між ОСОБА_5 міською радою і ОСОБА_3 щодо оренди земельної ділянки площею 0,0110 га за адресою: м. Тернопіль, вул. Замонастирська не укладався. Таким чином, без жодних правових підстав, без вилучення частини земельної ділянки площею 0,0110 га та без погодження зовнішніх меж з університетом ОСОБА_5 міська рада надала її у користування в складі земельної ділянки площею 0,0160 га ОСОБА_3 Відповідно до інформації ОСОБА_5 міської ради від 05.10.2017 року, виконавчий комітет ОСОБА_5 міської ради повідомив про те, що земельна ділянка площею 0,0160 га за адресою: м. Тернопіль, вул. Замонастирська, 20, яка перебувала в оренді ОСОБА_3, відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» не повернута. Станом на даний час договір оренди землі з гр. ОСОБА_3 не поновлено, технічна документація із землеустрою не затверджена. Вважають, що самовільне зайняття відповідачем частини земельної ділянки площею 0,0110 га за адресою: м. Тернопіль, вул. Замонастирська, 14, яка перебуває у державній власності та постійному користуванні позивача носить протиправний характер та порушує права позивача.

Відповідач ОСОБА_3 позовних вимог не визнав, подав суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що позивачем зазначається про наявність рішення органу місцевого самоврядування про надання у користування (оренду) земельної ділянки відповідачу (рішення ОСОБА_5 міської ради від 09.09.2004 № 4/12/8 «Про передачу у приватну власність та надання в оренду земельних ділянок», пункт 49) та наявності щодо цієї ж земельної ділянки вчиненого правочину оренди (договір оренди землі від 28.12.2010року), що автоматично виключає у діях відповідача самовільне зайняття земельної ділянки. Ні рішення ОСОБА_5 міської ради, ні договір оренди землі позивачем оскаржено не було. Позивач погодився із фактом вибуття із постійного користування частини земельної ділянки площею 0,0110 га та включення її до ділянки відповідача, а тому його твердження щодо протиправності рішення ОСОБА_5 міської ради про передачу в оренду земельної ділянки відповідачу та порушення його права постійного користування вважає такими, що не заслуговують на увагу. Зазначив, що не може вважатись вчиненням перешкод відповідачем у користуванні земельною ділянкою, дії з оренди (користування) земельною ділянкою сформованою окремо від земельної ділянки позивача, які ґрунтуються на рішенні ОСОБА_5 міської ради про передачу в оренду земельної ділянки, яке не визнано протиправним та не скасовано у передбаченому порядку та договору оренди землі, який не визнаний судом недійсним. Також, позивачем не надано доказів самовільного зайняття земельної ділянки, у тому числі доказів щодо притягнення відповідача до відповідальності внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Крім того, просить врахувати, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 09.10.2018 року, договір оренди землі від 28.12.2010 року визнано поновленим та зобовязано ОСОБА_5 міську раду укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 міською радою. З огляду на вказане, просить відмовити позивачу в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки.

У судовому засіданні представники ОСОБА_5 національного технічного університету ім. Івана Пулюя позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити, подали суду відповідь на відзив, у якому зазначили, що не вважають ОСОБА_3 належним користувачем земельної ділянки на умовах договору оренди земельної ділянки від 28.12.2010 року. Підставою для звернення позивача за захистом свого порушеного права стало самовільне використання ОСОБА_3 земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні Університету, площею 0,0110 га. Вказана земельна ділянка була надана ОСОБА_5 міською радою у користування відповідачу, без погодження зовнішніх меж з університетом, в складі земельної ділянки площею 0,0160 га саме на момент припинення дії договору оренди земельної ділянки 28 грудня 2010 року. Спірна земельна ділянка не була вилучена в ТНТУ із постійного користування, про що було встановлено в ході вирішення земельного спору, яка на даний час використовується відповідачем без жодних правових підстав. У звязку із наведеним, відсутність законного, прийнятого у відповідності до положень ст.ст. 141, 143 ЗК України рішення ОСОБА_5 міської ради про вилучення з постійного користування позивача площею 0,0110 га виключає доводи відповідача про наявність правових підстав користування спірною земельною ділянкою, зокрема на даний час, за відсутності додаткової угоди про продовження дії договору оренди.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовних вимог не визнали, вважають їх безпідставними та просять відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов.

Тернопільським міськрайонним судом 12 листопада 2018 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №295926, виданого 28 грудня 2004 року ОСОБА_5 міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення сесії ОСОБА_5 міської ради №4/4/123 від 26.09.2002 року, ОСОБА_5 Державний технічний університет ім. І.Пулюя (на даний час ОСОБА_5 Національний технічний університет ім..ОСОБА_6), є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,2081 га., розташованої по вул. Замонастирська, 14 м. Тернопіль, цільове призначення якої житлової забудови і громадського призначення; для обслуговування гуртожитку №2.

Рішенням дванадцятої сесії четвертого скликання ОСОБА_5 міської ради від 09.09.2004 року про передачу у приватну власність та надання в оренду земельних ділянок громадянам, вирішено передати безоплатно у приватну власність та надати в оренду земельну ділянку ОСОБА_3 площею 160.0 кв.м. по вул. Замонастирська, 20 у місті Тернополі.

Рішенням тридцятої сесії пятого скликання ОСОБА_5 міської ради від 27 листопада 2009 року №5/30/44, вирішено надати гр. ОСОБА_3 в оренду на термін пять років земельну ділянку площею 160,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою вул. Замонастирська, 20.

Як вбачається із договору оренди землі від 28 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_5 міською радою в особі заступника міського голови з питань містобудування ОСОБА_7 (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар), Орендодавець на підставі п.11 рішення ОСОБА_5 міської ради від 27 листопада 2009 року №5/30/44 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у м. Тернополі, по вул. Замонастирська, 20. Договір укладено терміном на пять років з 27 листопада 2009 року по 27 листопада 2014 року.

В акті прийому передачі земельної ділянки за адресою вул. Замонастирська, 20 від 09.02.2010 року, констатовано факт передачі в оренду ОСОБА_5 міською радою ОСОБА_3 земельної ділянки площею 160,00 кв.м. за вказаною адресою, яка передається в оренду з 27 листопада 2009 року по 27 листопада 2014 року, для обслуговування житлового будинку.

Згідно акту відновлення в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки та акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, з метою виконання рішення міської ради від 27.11.2009 року №5/30/44 виконані роботи по відновленню в натурі зовнішніх меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою вул. Замонастирська, 20 у м. Тернополі, ОСОБА_3, прийняв межові знаки земельної ділянки загальною площею 0,0160 га за адресою вул. Замонастирська, 20 у м. Тернополі в кількості 14 шт. на зберігання.

Рішенням шістдесятої сесії шостого скликання ОСОБА_5 міської ради від 30 червня 2015 року №6/60/117, вирішено надати дозвіл гр. ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0160 га в оренду терміном на пять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою вул. Замонастирська, 20.

Відповідно до кадастрового плану вказаної земельної ділянки, ОСОБА_3 користується частиною земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні університету, площею 0,0110 га.

Як вбачається з витягу з протоколу №4 засідання узгоджувальної комісії ОСОБА_5 міської ради по вирішенню земельних спорів, від 02.03.2016 року, за результатами повторного розгляду звернення гр. ОСОБА_3 встановлено, що частина земельної ділянки приблизно площею 110 м.кв., яка була передана гр. ОСОБА_3 в оренду для влаштування заїзду рішенням сесії міської ради перебуває в постійному користуванні ТНТУ, на даний час договір оренди землі закінчився.

Як вбачається з письмового погодження від 23.06.2004 року №1153, ОСОБА_5 Державний технічний університет погоджується на вилучення земельної ділянки площею 110 кв.м. за адресою вул. Замонастирська №18.

03 червня 2003 року представниками ОСОБА_5 Державного технічного університету та ОСОБА_3 підписано акт визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 національний технічний університет ім..ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі продовженим та зобов»язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано поновленим договір оренди землі від 28.12.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 міською радою стосовно земельної ділянки загальною площею 160,0 кв.м., яка розташована у місті Тернополі по вул. Замонастирській, 20, та який пройшов державну реєстрацію у ОСОБА_5 регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.09.2011р. за № 00196. Зобовязано ОСОБА_5 міську раду укласти з ОСОБА_3 додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі.

В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що 02 листопада 2004 року між ОСОБА_5 міською радою, як орендодавцем та ОСОБА_3 як орендарем укладено договір оренди землі, зареєстрований у ОСОБА_5 регіональній філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру 29 грудня 2004 року. Згідно із договором в оренду передається земельна ділянка площею 160 кв.м., у тому числі 160 кв.м. присадибна ділянка, строк дії договору визначено на 5 років із 09 вересня 2004 року по 09 вересня 2009 року. Укладенню зазначеного договору передувало погодження №1153 від 23 червня 2004 року, надане ТДТУ згідно з яким університет погодився на вилучення земельної ділянки площею 110 кв.м. за адресою Замонастирська,18. Сторони в судовому засіданні визнали, що саме цю земельну ділянку, як частину земельної ділянки площею 160 кв.м. надано позивачу в оренду на підставі договору. 27 листопада 2009 року ОСОБА_5 міською радою прийнято рішення №5/30/44 згідно з пунктом 11 якого вирішено надати гр..ОСОБА_3 в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 160 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: вул..Замонастирська,20. 28 грудня 2010 року на підставі зазначеного рішення, між ОСОБА_5 міською радою як орендодавцем та ОСОБА_3 як орендарем укладено договір оренди землі, зареєстрований у ОСОБА_5 регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 10 травня 2011 року. Згідно з договором в оренду передається земельна ділянка площею 160 кв.м. в тому числі 160 кв.м. одно та двоповерховою житловою забудовою, строк дії договору на 5 років з 27 листопада 2009 року по 27 листопада 2014 року. 21 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до міського голови із заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою, встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0160 га для обслуговування житлового будинку. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив із того, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та протягом одного місяця після закінчення строку договору відповідачем не було направлено листа повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а тому з цих підстав спірний договір оренди вважається поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором і ОСОБА_5 міська рада зобов»язана укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно із ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, а також їх пояснення у судовому засіданні вважає, що позов ОСОБА_5 національного технічного університету імені ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки до задоволення не підлягає, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року, яке набрало законної сили, відповідачу поновлено договір оренди землі від 28 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 міською радою стосовно спірної земельної ділянки загальною площею 160,0 кв.м., яка розташована у місті Тернополі по вул..Замонастирській,20 та який пройшов державну реєстрацію у ОСОБА_5 регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», а також зобов»язано ОСОБА_5 міську раду укласти з ОСОБА_3 додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі. Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач без жодних правових підстав користується зазначеною земельною ділянкою, у тому числі площею 0,0110 га за адресою: м.Тернопіль, вул..Замонастирська,14 не заслуговують на увагу. Крім цього, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, як наслідок притягнення останнього до відповідного виду юридичної відповідальності. Також суд констатує, що позивачем не доведено, що відповідач вчинив дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, а тому суд вважає, що позов ОСОБА_5 національного технічного університету ім..ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 141, 263, 265 ЦПК України, 158, 92, 124 ЗК України, ст..626, 792 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5 національного технічного університету імені ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_8