Дата документу 16.01.2019 Справа № 335/4898/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4898/18 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
провадження № 22-ц/807/698/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

за участі:

заявника ОСОБА_3, державного виконавця Петруніної С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петруніної Світлани Олегівни у виконавчому провадженні № 54102656,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо стягнення з неї коштів в сумі 23 грн. як повернення авансового внеску стягувачеві та в сумі 28 грн. як витрат у виконавчому провадженні № 54102656, у якій просила суд визнати неправомірними зазначені дії державного виконавця та зобов'язати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повернути їй стягнуті кошти в сумі 51 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення державного виконавця Петруніної С.В., яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015р. задоволено позов ОСОБА_3: стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1502 грн. майнової шкоди та 243, 60 грн. судового збору на користь держави.

На виконання вказаного рішення 27.10.2015р. було видано виконавчий лист № 333/5572/15-ц, який було передано на примусове виконання до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 04 квітня 2016р. за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_5 вказане рішення скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

20 травня 2016р. ФОП ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 333/3572/15-ц від 27.10.2015р. таким, що не підлягає виконанню, і про стягнення на її користь безпідставно одержаних за цим виконавчим листом коштів у сумі 1147,47 грн.

Судом в цій справі встановлено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2016 у справі № 333/5572/15-ц задоволено заяву ФОП ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_5 кошти, які одержані на підставі цього виконавчого листа, в розмірі 1147,47 грн.

На виконання зазначеної ухвали 30.05.2017 видано виконавчий лист № 333/5572/15-ц, на підставі якого за заявою стягувача ФОП ОСОБА_5 постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 09.06.2017 відкрито виконавче провадження № 54102656, за яким боржником є ОСОБА_3, з повернення стягнутої за скасованим рішенням суми коштів, та розпочато його примусове виконання.

В липні 2017р. ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3: скасовано ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2016 у справі № 333/5572/15-ц, справу передано на новій розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017 у справі № 333/5572/15-ц за наслідками нового судового розгляду задоволено заяву ФОП ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, проте, у стягненні з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_5 коштів, одержаних на підставі цього виконавчого листа в розмірі 1147,47 грн., відмовлено.

Як стверджує ОСОБА_3, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 28.08.2017 вона надала до канцелярії Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, але попри це виконання виконавчого листа № 333/5572/15-ц державним виконавцем продовжувалось до квітня 2018р.

Суд встановив, що державному виконавцеві Петруніній С.О. про наявність ухвали апеляційного суду Запорізької області від 28.08.2017 стало відомо 22.03.2018.

Після встановлення державним виконавцем обставин, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, нею 02.04.2018 видано розпорядження № 54102656, яким кошти в сумі 635,77 грн., що надійшли 20.03.2018 на рахунок з обліку депозитних сум при виконанні виконавчого листа № 333/5572/15-ц від 30.05.2017, розподілено наступним чином: 584,77 грн. перераховано на користь ОСОБА_3; 23 грн. перераховано на користь ФОП ОСОБА_5 як повернення авансового внеску; 28 грн. стягнуто в рахунок витрат виконавчого провадження.

04.04.2018 державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Встановивши вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що у період з дня відкриття виконавчого провадження - 09.06.2018 до дня встановлення державним виконавцем 22.03.2018 обставин, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, у державного виконавця були законні підстави для здійснення виконавчих дій та, відповідно, витрати виконавчого провадження здійснювались правомірно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказувала, що суд не врахував, що з моменту скасування апеляційним судом 28.08.2017р. ухвали Комунарського районного суду від 26.08.2016р. підстав для подальшого виконання виконавчого листа № 333/5572/15-ц у державного виконавця не малось. При цьому, наголошувала на тому, що копію цієї ухвали вона надала до державної виконавчої служби в вересні 2017р.

Дійсно, статтею 38 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено повернення виконавчого документа до суду у випадку прийняття до розгляду апеляційної скарги на судове рішення, яке виконується.

Проте, в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 пояснювала, що, подавши до суду апеляційну скаргу на ухвалу від 26.08.2016р., вона надала державному виконавцю лише її копію, на якій було проставлено тільки дату її прийняття відповідальним працівником суду.

Вказувала за запитання колегії, що в подальшому ухвали про відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою вона у державну виконавчу службу не спрямовувала.

Пояснила також, що після розгляду апеляційної скарги державний виконавець ОСОБА_6, у якої на цей час перебувало виконавче провадження на виконанні, знаходилась у відпустці, коли вона принесла до виконавчої служби копію ухвали апеляційного суду, яку залишила без написання будь-яких заяв та реєстрації вхідної кореспонденції з проханням передати ОСОБА_6 Тому вважала, що примусового виконання за цим листом вже не буде відбуватись.

Вказувала, що копію ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017р. про визнання виконавчого листа № 333/5572/15-ц таким, що не підлягає виконанню, без будь-якого повернення нею коштів ФОП ОСОБА_5, вона до державної виконавчої служби не надавала.

Зі скріншоту вхідної кореспонденції АРМ «Виконавець», яка надходила до виконавчого провадження ВП № 54102656, вбачається, що копій судових рішень протягом періоду з 28.08.2017р. по 22.03.2018р. від ОСОБА_3 не надходило.

Те, що вона без заяви просто лишила копію ухвали апеляційного суду для передачі державному виконавцю ОСОБА_6, нічим не підтверджується, оскільки нею не було надано другої копії зі штампом державної виконавчої служби про прийняття такого документу.

Отже, за наявними матеріалами справи суд зробив обґрунтований висновок, що державному виконавцю Петруніній С.О. вперше стало відомо про скасування ухвали місцевого суду, виконання якої відбувалось в межах виконавчого провадження ВП № 54102656, 22.03.2018р., коли ОСОБА_3 офіційно надала копію ухвали апеляційного суду.

Тому до цього часу державним виконавцем обґрунтовано здійснювалось виконання виконавчого листа № 333/5572/15-ц.

Сама по собі наявність ухвали апеляційного суду від 28.08.2017р. та ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017р., не припиняє виконання доти, доки про них не стане відомо державному виконавцю, про що мають сповістити саме сторони виконавчого провадження, зокрема, боржник. Але вказаного обов»язку ними не було виконано, а тому і виконання тривало до 22.03.2018р. - дати надання копій вказаних рішень ОСОБА_3 державному виконавцю.

В апеляційній скарзі остання вказує, що в січні 2018р. ФОП ОСОБА_5 надала державному виконавцю заяву про закриття виконавчого провадження, але державний виконавець Петруніна С.О. замість цього винесла постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_3

Вивченням заяви ФОП ОСОБА_5 від 16.01.2018р. встановлено, що остання надала інформацію державному виконавцю про те, що ОСОБА_3 як боржник сплатила їй основний борг в сумі 763,53 грн., тому вона підтверджує цією заявою сплату боргу та просить у відповідності до вимог ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» закрити виконавче провадження ВП № 54102656.

Проте статтею 39 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено закриття виконавчого провадження у разі часткової сплати боргу, а тому державний виконавець за такими підставами не міг закрити виконавче провадження.

Таким чином, з дня відкриття виконавчого провадження воно виконувалось державним виконавцем через необізнаність спочатку про прийняття апеляційної скарги апеляційним судом та в подальшому про скасування апеляційним судом судового рішення, що підлягало виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» коштами виконавчого провадження є кошти, стягнуті з боржника на витрати виконавчого провадження.

Частинами 1, 2, 9 розділу І Наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29 вересня 2016р. «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» встановлено, що до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір, копіювання, друк документів, канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження; конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв»язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 ЗУ № 1404-УІІІ «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 вказаного Наказу розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 51 грн. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

24.11.2017р. державним виконавцем сформовано та передано розпорядження про перерахування грошових коштів у сумі 23 грн. з авансового рахунку відділу як оплату за користування АСВП.

А 02.04.2018р. розпорядженням державного виконавця з перерахованої суми грошових коштів у розмірі 635,77 грн. було перераховано 28 грн. за користування АСВП, повернуто стягувачу авансовий платіж в сумі 23 грн. у відповідності до ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», а решту суми в розмірі 584,77 повернуто ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_3 на те, що сума за користування АСВП у розмірі 51 грн. безпідставно була сплачена за її рахунок, оскільки вона не є боржником, є хибними, оскільки вона була боржником у цьому виконавчому провадженні до моменту скасування ухвали місцевого суду 28.08.2017р. А тому користування АСВП в межах виконавчого провадження, у якому ОСОБА_3 була боржником, здійснюється саме за її рахунок як боржника, оскільки сплата таких витрат є обов»язковою за кожне відкрите виконавче провадження.

До того ж, повернення грошових коштів, стягнутих за користування АСВП у розмірі 51 грн. не належить до компетенції Вознесенівського ВДВС, оскільки ця сума була перерахована на рахунок Держа вного підприємства «Національні інформативні системи».

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України вона підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: