ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/6689/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з правочинів, зокрема договорів
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

28 грудня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

перевіривши у порядку прийняття до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року, ухвалене у складі судді Бородіної Н.М., по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 09.12.2019 ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначила, що вона не була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, кореспонденцію суду отримував її чоловік, проте, не передавав їй. ОСОБА_2 , чоловік відповідача, вказані обставини підтверджує у нотаріальній формі.

Вказала, що копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року вона не отримувала, про її зміст дізналась після ознайомлення її представника з матеріалами справи 07.11.2019.

Вважає, що передбачений законом тридцятиденний строк на апеляційне оскарження почав спливати лише після ознайомлення з текстом ухвали про відмову у перегляді заочного рішення та просить його поновити.

Пунктом 13 Перехідних положень до ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цим Законом, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цим Законом.

За правилом ч. 4 ст. 231 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяла на час постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Нормою ч. 1 ст. 127 ЦПК України врегульовано питання поновлення процесуальних строків, за якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 07.02.2015 отримала копію заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року та 16.02.2015 подала заяву про його перегляд (а. с. 113, 115-117).

Вказане спростовує твердження апелянта, що її чоловік, отримавши вищевказану кореспонденцію суду на її ім`я, не передавав її адресату.

За правилом ч. 3 ст. 76 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення та постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення) якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

В матеріалах справи наявне повідомлення про вручення під розписку відповідачу ОСОБА_1 судової повістки у судове засідання, призначене на 26.02.2015 о 09:35 год., в якому розглядалась її заява про перегляд заочного рішення (а. с. 128).

З огляду на те, що визначений у ч. 3 ст. 76 ЦПК України порядок вручення судової повістки було дотримано, суд вважає, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про вказане судове засідання.

На аркуші справи 133 міститься супровідний лист від 26.02.2015 про направлення ОСОБА_1 копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року, що спростовує твердження апелянта про те, що їй не направлялась копія оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 було відомо про перебування справи в провадженні районного суду, однак після подання заяви про перегляд заочного рішення відповідач не проявила зацікавленості у подальшому розгляді справи протягом тривалого часу більше чотирьох років.

Також, з огляду на те, що протягом тривалого періоду понад чотири роки, з часу направлення їй 26.02.2015 копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2015 року та до подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_1 не зверталась до суду з заявою про надання інформації щодо руху справи та видачу копії рішення у разі її неотримання, вказане свідчить про те, що подання апеляційної скарги 09.12.2019 є проявом недобросовісної процесуальної поведінки відповідача, що спрямована на порушення принципу правової визначеності.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення та постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення) особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

Суд не приймає у якості доказу нотаріально посвідчену заяву чоловіка відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що він не передавав дружині судові повістки, оскільки у даному випадку він не довів поважних причин не повідомлення своєї дружини про зміст судової повістки, тобто не спростував правову фікцію (ч. 3 ст. 76 ЦПК) про те, що вручення повістки члену сім`ї вважається належним повідомленням іншого члена сім`ї учасника справи. Крім того, колегія суддів зважає на те, що процесуальним обов`язком ОСОБА_1 було цікавитись рухом справи після подання заяви про перегляд заочного рішення, зміст якого їй було достовірно відомий.

ОСОБА_1 не надала до суду доказів наявності передбачених у п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для незастосування річного строку на апеляційне оскарження рішення суду і за своїм характером він є таким, що не підлягає поновленню.

Таким чином, у даному випадку відсутні законні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, і вже сплив визначений ч. 2 ст. 358 ЦПК України річний строк, який припинив можливість поновити цей строк.

Враховуючи викладене, слід відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Одним із фундаментальних аспекту принципу верховенства права, ст. 10 ЦПК України, є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, яких у даному випадку не встановлено.

Відмова у відкритті апеляційного провадження у даному випадку не обмежує право учасника справи на доступ до суду, оскільки таке обмеження права на апеляційне оскарження передбачено законом, і є пропорційним його легітимній меті дотримання принципу правової визначеності.

Керуючись ч. 2 ст. 358, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року, ухвалене у складі судді Бородіної Н.М., по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.Б. Яцина.

Судді П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.