МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 488/23/19
Провадження №22-ц/812/377/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Чернявської Я.А., в приміщенні суду у справі за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подачі позовної заяви, в якій посилався на те, що 19.04.2017 року банку стало відомо про смерть громадянина ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Також, заявник зазначав, що 05.12.2007 р. між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2334 про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 11.06.2013 р. між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до вищевказаного договору, а 22.06.2015 р. було укладено додатковий договір № 2 до вищезазначеного договору № 2334, відповідно до умов якого позичальнику встановлено кредит у сумі 20100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.00 % річних. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2., тобто дату смерті позичальника, заборгованість за Договором складала 18390,58 грн.

01.06.2017р. за № 112.20-23/394 П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було зареєстровано претензію АТ «Ощадбанк» до спадкодавців ОСОБА_1 та відкрито спадкову справу № 133/2017, однак листом від 29.06.2017року нотаріус відмовила в надані інформації щодо кола спадкоємців, які звернулись з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, на підставі ст.8 Закону України «Про нотаріат». Отже, банк позбавлений можливості самостійно отримати інформацію щодо кола спадкоємців померлого боржника, що перешкоджає пред'явленню до таких осіб відповідного позову про стягнення боргу спадкодавця. На підставі викладеного, заявник просив суд забезпечити докази, а саме : витребувати належним чином завірену копію спадкової справи №53/2018, заведеної 01.06.2017 року після смерті ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; інформацію щодо кола осіб, що були зареєстровані та постійно проживали з ОСОБА_1, на дату смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом їх витребування з П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області (пр. Богоявленський, 314, м. Миколаїв, 54050) та з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20. м. Миколаїв, 54001).

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 січня 2019 року в задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подачі позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник заявника підтримала доводи апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником заявника не було наведено обставин, які б свідчили про те, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим ніж на теперішній час, а також з того, що представник заявника в заяві вказав, що ОСОБА_1 помер, однак не надав доказів на підтвердження цієї обставини.

Із відповіді завідувача П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області слідує, що на підставі отриманої претензії від заявника щодо вимог до спадкоємців боржника ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 133/2017 та у разі звернення його спадкоємців до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав, останніх буде повідомлено про вимоги, передбачені ст. 1282 ЦК України, щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора та про наявність боргу.

Проаналізувавши дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що представнику заявника ніщо не перешкоджає подати до суду позовну заяву до ОСОБА_1 разом з заявою про забезпечення позову, як про витребування даних, які б підтвердили смерть відповідача, так і про витребування інформації про правонаступників відповідача у разі підтвердження його смерті, та у подальшому заміни відповідача у справі. За такого суд вважав, що у задоволенні заяви про забезпечення доказів слід відмовити у зв'язку із її необґрунтованістю.

Проте з висновками суду погодитись не можна, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи, не врахувавши наступне.

Частинами 1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України врегульовано, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду, як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 ч.1 ст. 117 ЦПК України в заяві про забезпечення зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Подана заявником заява про забезпечення доказів відповідає наведеним вимогам, оскільки в ній зазначено, що не маючи інформації про спадкоємців, заявник не має змоги звернутися до суду за захистом своїх прав та подати позов про стягнення боргу спадкодавця (а.с. 1-3). До заяви була додана копія свідоцтва про смерть ОСОБА_1 (а.с.12).

Про те, що заявник не має можливості отримати іншим шляхом інформацію про наявність спадкової справи та спадкоємців свідчить відповідь П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 29.06.2017 року на вимогу банку надати відомості про спадкоємців померлого ОСОБА_1 з посиланням на ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», відповідно до якої довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов'язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження (а.с.15).

Відомості про спадкоємців, які містяться в спадковій справі відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", та п. 3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", є належним доказом.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

У п.41 Доповіді Венеціанської комісії «Про верховенство права»[8] (Venice Commission: the Rule of Law) - звіт щодо верховенства права, що був прийнятий Венеціанською Комісією на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 р. зазначено, що наразі можливий консенсус щодо обов'язкових елементів (як формальних, так і матеріальних або субстантивних) поняття «верховенство права», зокрема, таких, як: законність, в тому числі прозорий, підзвітний і демократичний порядок введення законів у дію; правова певність; заборона свавілля; доступ до правосуддя у незалежних і неупереджених судах, в тому числі судовий контроль за адміністративними актами; дотримання прав людини; недискримінація та рівність перед законом.

Перелічені елементи лежать в основі конституційних і законодавчих положень та судової практики і на національному, і на міжнародному рівнях.

Відповідно до підходів Венеціанської комісії виділяють такі складові верховенства права: доступ до закону (положення закону повинні бути зрозумілими, ясними та передбачуваними); вирішення питань про юридичні права повинно, як правило, здійснюватися на підставі закону, а не за розсудом; рівність перед законом; влада повинна реалізовуватися відповідно до закону, справедливо та розумно; права людини повинні бути захищені; повинні бути наявні засоби для врегулювання спорів без невиправданих витрат та відстрочок; наявність справедливого суду; держава повинна дотримуватися своїх зобов'язань у рамках як міжнародного, так і національного права.

У рішенні «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява№ 377/02) від 8 квітня 2010 року, ЄСПЛ також виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).(п.52 Рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Наведені вимоги закону та судової практики, в тому числі і про неможливість звернення до суду з позовом до особи, яка померла на час подачі позову, свідчать про неможливість звернення заявника до суду до спадкоємців боржника без отримання доказів про спадкоємців померлого. Дані обставини не були в достатній мірі враховані судом першої інстанції при ухваленні судового рішення, яке є предметом перегляду у даній справі.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності та враховуючи положення п.3,4 ч1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову, якою з урахуванням цілей звернення до суду із заявою про забезпечення доказів (можливість звернення до суду з позовом до спадкоємців ОСОБА_1), заяву задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати від П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори інформацію про наявність спадкової справи та про коло спадкоємців, які звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та /або видачу свідоцтва про право на спадщину із зазначенням адреси їх місця проживання, заведеної після смерті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Семипалатинськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року