ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7671/18

Головуючий у першій інстанції - Литвиненко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/494/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

відповідач: ОСОБА_2,

треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тупичівське», Товариство з обмеженою відповідальністю «Форсаж», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2019 року (ухвалене о 16:29, повний текст рішення складено 25 січня 2019 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину, -

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ПАТ «КБ «Хрещатик» (далі по тексту - Банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати недійсним нікчемний правочин від 12.03.2016 з дострокового розірвання договору банківського вкладу №45D-600259 «Оберіг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів від 29.05.2015, вчинений між ПАТ КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2

Позов обґрунтовано тим, що 29.05.2015 між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір № 45D-600259 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів, сума вкладу складала 9 062 320 дол. США, строк розміщення - до 03.07.2018, процентна ставка - 11,5%. Цієї ж дати Банком були укладені кредитні договори із СГ ТОВ «Тупичівське» №17-11-15 та із ТОВ «Форсаж» №16-11-15.

09.03.2016 постановами Правління банку № 377 та № 376 прийнято рішення про внесення змін до умов кредитування СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж», зокрема прийнято в забезпечення кредитів поруку ОСОБА_2 та укладені з ним договори поруки та додаткові договори до кредитних угод СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж».

04.03.2016 відповідачем до Банку було подано заяву про дострокове повернення вкладу у сумі 9 062 320 дол. США без перерахунку нарахованих процентів та спрямування цих коштів на погашення кредитної заборгованості СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж».

12.03.2016 здійснено дострокове погашення заборгованості за кредитами СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж» за рахунок коштів на рахунку ОСОБА_2 на загальну суму 9 062 320 дол. США, які надійшли в результаті дострокового розірвання договору банківського вкладу № 450-600259.

Банк зазначає, що транзакції по переказу коштів від клієнта банку ОСОБА_2 по погашенню заборгованості ТОВ "Форсаж" та СГ ТОВ «Тупичівське» за кредитними договорами відносяться до операцій по переказу коштів, які можна віднести до правочинів в розумінні ЦК України.

Таким чином, Банк не отримав нових грошових надходжень на погашення зобов'язань за кредитними договорами. Правочин з дострокового розірвання договору банківського вкладу «Оберіг» в доларах США та подальші правочини з переказу коштів від клієнта банку ОСОБА_2, є нікчемними на підставі п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), оскільки:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону);

- банк тим самим уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Також, депозитний договір був розірваний без застосування пункту 3.5 договору про перерахування нарахованих процентів за пониженою ставкою, внаслідок чого Банк недоотримав 205 768,49 дол. США, а тому він є нікчемним у розумінні п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Хрещатик», посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про визнання недійсним нікчемного правочину від 12.03.2016 з дострокового розірвання договору банківського вкладу №45D-600259 «Оберіг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів від 29.05.2015, вчиненого між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторного викладу змісту позовної заяви Банку, заявник наголошує на тому, що правочин з дострокового розірвання договору банківського вкладу «Оберіг» в доларах США та подальші правочини з переказу коштів від клієнта банку ОСОБА_2, є нікчемними на підставі п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону, оскільки:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону);

- банк тим самим уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Заявник посилається на правову позицію Верховного суду, викладену у цивільній справі № 910/21976/16 (постанова від 19.12.2018), яка була висловлена, на його думку, в аналогічній справі.

У відзивах на апеляційну скаргу, які є тотожними за змістом, ОСОБА_2, ТОВ «Форсаж» та СГ ТОВ «Тупичівське» просять апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на наступне.

У ході судового розгляду представники позивача пояснили, що правочином з дострокового розірвання договору банківського вкладу є платіжна операція щодо переказу на рахунок клієнта ОСОБА_2 коштів з депозитного рахунку на розрахункових рахунок, яка відбулась 12.03.2016. При цьому, позивач не уточнив яку саму з двох операцій з переказу коштів від 12.03.2016 слід вважати нікчемним правочином, щодо недійсності якого порушується питання перед судом, оскільки як вбачається з виписки ПАТ «КБ «Хрещатик» з особового рахунку ОСОБА_2 за період з 12.03.2016 по 12.03.2016, позивачем на користь відповідача виконано дві платіжних операції, а саме:

- № 50/1 на суму 91 687,90 доларів США з призначенням платежу «Дострокове перерахування процентів по депозиту за договором № 45D-600259 від 29.05.2015 на поточний рахунок вкладника згідно протоколу КУАП № 96 від 10.03.2016»;

- № 50 на суму 9 062 320 доларів США з призначенням платежу «Дострокове перерахування депозиту за договором № 45D-600259 від 29.05.2015 на поточний рахунок вкладника згідно протоколу КУАП № 96 від 10.03.2016.

Доводи позивача про те, що переказ коштів від ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_2 є правочином, не ґрунтується на зазначеному в Цивільному кодексі України визначенні правочину, оскільки за своєю суттю є операцією з переказу коштів з одного рахунку на інший та не має всіх складових елементів правочину. Крім того, залежно від дефектів ініціювання переказів законодавство визначає ознаки неналежних або помилкових переказів (п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»), а не ознаки недійсності переказів як правочинів.

Підставою для двох безготівкових переказів на розрахунковий рахунок відповідача коштів, які відбулись 12.03.2016, був визначений саме Протокол засідання комітету по управлінню активами та пасивами ПАТ «КБ «Хрещатик» № 96 від 10.03.2016. Зазначений документ не є правочином, а відноситься до актів індивідуальної дії - внутрішніх документів банку. Водночас, норма ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносить до нікчемних виключно правочини неплатоспроможного банку, якщо такі відповідають переліченим критеріям, а не акти індивідуально-правової дії.

Разом з тим, як зазначає сам заявник, рішення про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято 05.04.2016, тобто значно пізніше дати виконання грошових переказів. Позивач не заперечив тієї обставини, що станом на момент ініціювання грошових переказів (12.03.2016) жодних обмежень щодо ініціювання і виконання розрахункових операцій, вчинення будь-яких правочинів за участі ПАТ «КБ «Хрещатик» не існувало.

Сплата банку коштів, раніше одержаних СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж» за кредитними договорами, оплата комісій та процентів, передбачає прийняття кредитором як належне виконання розрахункового обов'язку будь-якою зобов'язаною стороною, в тому числі поручителем, що прямо передбачено ст.ст. 528, 553, 554 ЦК України. При цьому, майнові права на кошти, що знаходяться на депозитному рахунку відповідача, відповідно до умов п. 3.1. кредитних договорів були визначені об'єктом застави, який забезпечував права вимоги позивача до СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж» з початку кредитування (29.05.2015), тобто не є штучним, удаваним або фіктивним договірним елементом. Отже, направлення зазначених коштів, майнові права на які забезпечували виконання кредитних обов'язків, в якості погашення цієї кредиторської заборгованості відповідала змісту, структурі та цілям кредитних правовідносин.

Станом на момент виконання правочинів ПАТ «КБ «Хрещатик» був зобов'язаною особою перед відповідачем як вкладником, що обумовлюється самим змістом цивільно-правового зобов'язання за договором банківського вкладу (ст. 1058 ЦК України). Тому слід відхилити припущення, що в результаті дострокового повернення грошових коштів Банк безоплатно відчужив майно на користь відповідача, оскільки і вклад, і нараховані проценти є майном самого відповідача. Тобто основним вигодонабувачем дострокового повернення депозиту та нарахованих процентів виступив сам Банк, який у такий спосіб припинив свої обов'язки перед відповідачем як вкладником та одержав повне задоволення своїх вимог по відношенню до СГ ТОВ «Тупичівське» і ТОВ «Форсаж» як до позичальників. Отже, заявник не довів наявність обставини надання неправомірних пільг, які не передбачені законодавством або внутрішніми документами банку.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача та третіх осіб - адвоката Федорова Д.В., який наполягав на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «КБ «Хрещатик» суд першої інстанції виходив з того, що в письмовій формі правочину про розірвання договору банківського вкладу суду надано не було, згідно із випискою по особовому рахунку від 12.03.2016, дострокове перерахування депозиту за договором № 45 D-600259 від 29.05.2015 відбулося на підставі протоколу КУАП № 96 від 10.03.2016, а не на підставі правочину про дострокове розірвання депозитного договору. Враховуючи той факт, що 04.03.2016 відповідачем було подано заяву про дострокове повернення вкладу в сумі 9 062 320,00 доларів США, а не повідомлення про дострокове розірвання договору банківського вкладу, як то передбачено п. 2.3.3. Договору банківського вкладу № 45D-600259, твердження позивача про укладення чи виникнення 12.03.2016 іншого правочину - з дострокового розірвання договору банківського вкладу, відмінного за своєю природою від того, який вже укладений між сторонами (Договору банківського вкладу № 45D-600259) є безпідставним. Перерахування відповідачем 12.03.2016 належних йому грошових коштів, достроково повернутих позивачем в рамках Договору банківського вкладу є лише дією, яка підтверджує факт належного виконання позивачем умов договору, а тому підстави для ототожнення цієї дії (дій) з окремим правочином з дострокового розірвання договору банківського вкладу є безпідставним, визнання цієї дії недійсною за правилами визнання недійсним правочину відсутні, що узгоджується із правовою позицією Верховного суду, викладеній в постанові від 26.03.2018 у справі № 911/2623/17.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 29.05.2015 між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 було укладено договір № 45D-600259 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів, за яким Банк прийняв грошові кошти Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1, що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 9 062 320,00 дол. США на термін з 29.05.2015 по 03.07.2018 (т. 1 а.с. 11-14, 15-16).

Згідно підпункту 2.1.5 п. 2.1 вказаного договору Банк зобов'язується достроково повернути вклад або його частину за письмовою вимогою вкладника у порядку, встановленому п. 3.5 договору.

Банк має право при достроковому поверненні вкладу або його частини за вимогою вкладника здійснити його перерахунок процентів, нарахованих на суму вкладу (частину вкладу), за процентною ставкою вкладу на вимогу «Гаманець» на умовах, визначених п. 3.5 договору, та утримати різницю між виплаченими та перерахованими за ставкою вкладу «Гаманець» процентами із суми вкладу (частини вкладу, що достроково повертається (підпункт 2.2.3 п. 2.2).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що вкладник зобов'язується повідомити Банк про бажання розірвати договір банківського вкладу і отримати вклад, або достроково отримати частину вкладу шляхом подання заяви. Заява подається у двох примірниках не пізніше ніж за 2 робочих дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві (підпункт 2.3.3). При достроковому одержанні вкладу або його частини повернути Банку різницю між отриманими ним процентами згідно умов п. 1.2 договору та перерахованими за процентною ставкою вкладу на вимогу «Гаманець», у порядку, встановленому п. 3.5 договору (підпункт 2.3.4).

Пунктом 2.4.3 договору передбачено право вкладника достроково розірвати договір і одержати вклад, або достроково одержати частину вкладу на умовах, зазначених в п. 3.5 договору, повідомивши Банк про свої наміри шляхом подання заяви не пізніше ніж за 2 робочих дні до дати отримання коштів зазначених в заяві. Пунктом 3.5. договору передбачено, що, у випадку його розірвання (дострокового повернення частини вкладу) за заявою вкладника, банк при поверненні коштів здійснює перерахунок процентів, нарахованих на суму вкладу (частину вкладу) за останні 3 місяці, що передують даті повернення коштів (в т.ч. за фактичний термін розміщення, менший 3-х місяців) за процентною ставкою вкладу на вимогу «Гаманець», діючою на дату укладення даного договору - 0,10 процентів річних. Якщо сума виплачених раніше вкладнику процентів перевищує суму процентів, перерахованих за ставкою вкладу «Гаманець», то різниця між ними утримується Банком із суми вкладу (частини вкладу), яка повертається вкладнику.

29.05.2015 між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 було укладено договір № НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого Банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 в валюті в Доларах США (USA) (код валюти 840) відповідно до інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно внутрішніх правил і процедур Банку, нормативних актів НБУ та чинного законодавства України (т. 1 а.с. 29-30).

29.05.2015 між ПАТ «КБ «Хрещатик» та СГ ТОВ «Тупичівське» було укладено кредитний договір № 17-11-15, відповідно до умов якого Банк відкрив позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, відкличну відновлювану кредитну лінію з лімітом у сумі 808 090,00 дол. США, далі кредит, терміном повернення до 29.05.2018 (а.с. 17-22).

29.05.2015 між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Форсаж» було укладено кредитний договір № 16-11-15, відповідно до умов якого Банк відкрив позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, відкличну відновлювану кредитну лінію з лімітом у сумі 8 254 230,00 дол. США, далі кредит, терміном повернення до 29.05.2018 (23-27).

04.03.2016 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «КБ «Хрещатик» із заявою, в якій просив 12.03.2016 достроково повернути вклад у сумі 9 062 320 дол. США згідно з депозитним договором № 45D-600259 без перерахунку нарахованих процентів. Кошти заявник просив повернути шляхом перерахування на його поточний рахунок № НОМЕР_2 та направити на погашення кредитів за кредитними договорами № 16-11-15 від 29.05.2015 з ТОВ «Форсаж» та № 17-11-15 від 29.05.2015 з СГ ТОВ «Тупичівське» (т. 1 а.с. 32).

09.03.2016 між ПАТ «КБ «Хрещатик», ОСОБА_2 та ТОВ «Форсаж» було укладено договір поруки № 16-11-15/12, за яким ОСОБА_2 як поручитель зобов'язався перед Банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед Банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до кредитного договору № 16-11-15 від 29.05.2015, згідно з яким позичальник зобов'язаний повернути Банку в строк до 29.05.2018 кредит в сумі 8 254 230,00 дол. США та сплатити інші платежі відповідно до умов договору (т. 1 а.с. 115-116).

09.03.2016 року між ПАТ «КБ «Хрещатик», ОСОБА_2 та СГ ТОВ «Тупичівське» було укладено договір поруки № 17-11-15/03, за яким ОСОБА_2 як поручитель зобов'язався перед Банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед Банком по погашенню одержаного кредиту відповідно до кредитного договору № 17-11-15 від 29.05.2015 згідно з яким позичальник зобов'язаний повернути Банку в строк до 29.05.2018 кредит в сумі 808 090,00 дол. США та сплатити інші платежі відповідно до умов договору (т. 1 а.с. 117-118).

09.03.2016 за наслідками укладення вказаних договорів поруки між Банком та ТОВ «Форсаж» та СГ ТОВ «Тупичівське» були укладені додаткові договори №№ 3 до кредитних договорів №16-11-15 та №17-11-15 від 29.05.2015, за якими сторони домовились п. 3.1 вказаних кредитних договорів викласти в новій редакції, згідно якої виконання зобов'язань позичальника за цими договорами забезпечується, зокрема, заставою майнових прав на депозитні кошти ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 119-120).

Відповідно до протоколу № 96 від 10.03.2016 на засіданні комітету по управлінню активами та пасивами ПАТ «КБ «Хрещатик» було прийнято рішення наступного змісту:

«Здійснити дострокове повернення вкладу «Оберіг» згідно депозитного договору № 45D-600259 від 29.05.2015 в сумі 9 062 320 доларів США без застосування п. 3.5 договору про перерахунок нарахованих процентів за пониженою ставкою при умові, що кошти за даним договором будуть направлені на виконання зобов'язань за кредитними договорами № 16-11-15 від 29.05.2015 та № 17-11-15 від 29.05.2015» (т. 1 а.с. 28).

11.03.2016 Банк листами № 47/8/1316 та № 47/8/1317 повідомив ТОВ «Форсаж» та СГ «Тупичівське» про те, що не має заперечень щодо виконання зобов'язань останніх солідарним поручителем ОСОБА_2 (т. а.с. 121-122).

12.03.2016 Банком здійснено дострокове перерахування депозиту в сумі 9 062 320 доларів США та процентів в сумі 91 687,90 доларів США за депозитним договором № 45D-600259 на поточний рахунок вкладника ОСОБА_2 згідно протоколу КУАП № 96 від 10.03.2006 (т. 1 а.с. 33-36).

12.03.2016 року відповідачем на виконання своїх зобов'язань за договорами поруки № 16-11-15/12 та № 17-11-15/03 було здійснено перерахування грошових коштів на користь Банку на загальну суму 9 154 007,90 доларів США (т. 1 а.с. 123-126, 33-36):

- платіжне доручення в іноземній валюті № 1 на суму 8 254 230,00 доларів США, призначення платежу - погашення кредиту за кредитним договором № 16-11-15 від 29.05.2015 з ТОВ «Форсаж»;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 2 на суму 79 986,05 доларів США, призначення платежу - сплата % за лютий 2016 року за кредитним договором № 16-11-15 від 29.05.2015 з ТОВ «Форсаж»;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 3 на суму 808 090,00 доларів США, призначення платежу - погашення кредиту за кредитним договором № 17-11-15 від 29.05.2015 з СГ ТОВ «Тупичівське»;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 4 на суму 11 701,85 доларів США, призначення платежу - сплата % за лютий-березень 2016 року за кредитним договором № 17-11-15 від 29.05.2015 з СГ ТОВ «Тупичівське».

16.03.2016 Банк уклав з ТОВ «Форсаж» та СГ ТОВ «Тупичівське» договори про розірвання кредитних договорів № 16-11-15 та № 17-11-15 від 29.05.2015, згідно яких сторони дійшли згоди розірвати вказані кредитні договори та підписанням цих договорів про розірвання кожна із сторін засвідчила відсутність у неї будь-яких претензій до іншої сторони щодо неналежного виконання договору (т. 1 а.с. 127-128).

Згідно довідок ПАТ «КБ «Хрещатик» № 2-2/11/3840, № 2-2/11/3841 від 17.08.2016 станом на 10.08.2017 ТОВ «Форсаж» та СГ ТОВ «Тупичівське» не має заборгованості за кредитами з відсотками перед ПАТ «КБ «Хрещатик», а також листами ПАТ «КБ «Хрещатик» за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів та здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» від 19.07.2016 № 47/8/6599 та № 47/8/6600 підтверджено повне погашення заборгованості та усіх зобов'язань СГ ТОВ «Тупичівське» за договором кредитної лінії № 17-11-15 від 29.05.2015 та ТОВ «Форсаж» за договором кредитної лінії від 29.05.2015 № 16-11-15 (т. 1 а.с. 129-133).

Постановою Правління НБУ від 05.04.2016 № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації банку з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.05.2018 № 1452 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» на два роки з 06.06.2018 по 05.06.2020 (т. 1 а.с. 9, 45).

18.06.2018 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» на адресу ОСОБА_2, СГ ТОВ «Тупичівське» та ТОВ «Форсаж» було надіслано повідомлення про нікчемність правочинів (договорів) (т. 1 а.с. 37-44), в якому було зазначено про те, що внаслідок проведення банком операції з погашення кредиту за рахунок коштів ОСОБА_2 банк фактично відмовився від власних майнових вимог до позичальників та заставодавців, що згідно п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про нікчемність правочину. Банк прийняв погашення заборгованості за кредитними договорами за рахунок коштів ОСОБА_2 у вигляді зміни черговості погашення боргу, тим самим останній отримав можливість отримати всю суму вкладу в повному обсязі, а мав би її отримати у розмірі 200 000 грн, гарантованому Фондом гарантування вкладів суми відшкодування та решту у 4 чергу згідно зі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що свідчить про надання окремому кредитору переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку у розумінні п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину. Зазначено, що Банк не отримав нових грошових надходжень на погашення зобов'язань за кредитними договорами. Правочини з дострокового розірвання договору № 45D-600259 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США та подальші правочини з переказу коштів від клієнта банку ОСОБА_2, є нікчемними на підставі п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VІ, оскільки: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. 3 ст.38 Закону № 4452-VІ); банк тим самим уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VІ).

У повідомленні також зазначено, що депозитний договір, укладений між сторонами, був розірваний без застосування пункту 3.5 Договору № 45D-600259 про перерахування нарахованих процентів за пониженою ставкою. Банком прийнято рішення (Протокол №96 від 10.03.2016) про незастосування перерахунку нарахованих процентів за пониженою ставкою, при умові, що кошти за даним договором будуть направлені на виконання зобов'язань за кредитними договорами № 16-11-15 від 29.05.2015 та № 17-11-15 від 29.05.2015, а кошти в сумі 9 062 320,00 доларів США на рахунок НОМЕР_3 надійшли саме в результаті дострокового розірвання Договору банківського вкладу № 45D-600259.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, правочин - правомірна, не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів:

- дефекти (незаконність ) змісту правочину;

- дефекти (недотримання) форми;

- дефекти суб'єктного складу;

- дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно з положеннями ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «КБ «Хрещатик» зазначав, що правочин з дострокового розірвання договору банківського вкладу від 12.03.2016 є нікчемним у розумінні п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що відповідачу було направлено Банком повідомлення, однак останній не визнав недійсність правочину.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів банку, зокрема, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами цієї перевірки виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Пунктами 1, 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону, на які посилався Банк при зверненні з позовом, встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до частини 1 статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в письмовій формі правочину про розірвання договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, суду надано не було.

Заява ОСОБА_2 від 04.03.2016 про дострокове повернення вкладу за депозитним договором від 29.05.2015 не може розцінюватись судом як правочин з дострокового розірвання зазначеного договору банківського вкладу, а в силу положень п. 2.3.3. та п. 2.4.3. договору свідчить лише про намір відповідача розірвати його.

Як встановлено у справі, 12.03.2016 банком було здійснено платіжні операції щодо переказу коштів з депозитного рахунку відповідача на його банківський рахунок, а в подальшому з банківського рахунку ОСОБА_2 кошти були перераховані за платіжними дорученнями на рахунки третіх осіб на погашення кредитів за кредитними договорами ТОВ «Форсаж» та СГ ТОВ «Тупичівське».

Відтак, доводи Банку про те, що грошові перекази за платіжними дорученнями від ПАТ «Хрещатик» на користь ОСОБА_2 можна віднести до правочинів не ґрунтуються на зазначеному у Цивільному Кодексі України визначенні правочину, оскільки за своєю суттю є операцією з переказу коштів з одного рахунку на інший та не має всіх складових правочину.

Таким чином, до вказаних операцій не можуть бути застосовані норми закону, що регулюють питання недійсності правочину, а саме ст. 203, 215 ЦК України.

За вказаних обставин, є обґрунтованим висновок районного суду про те, що 04.03.2016 відповідачем було подано заяву про дострокове повернення вкладу в сумі 9 062 320,00 доларів США, як то передбачено п. 2.3.3. договору банківського вкладу № 45D-600259, а твердження позивача про укладення чи виникнення 12.03.2016 іншого правочину - з дострокового розірвання договору банківського вкладу, відмінного за своєю природою від того, який вже укладений між сторонами (договору банківського вкладу № 45D-600259) є безпідставним.

Зважаючи на встановлені обставини справи, районний суд вірно послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26.03.2018 у справі № 911/2623/17, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «КБ «Хрещатик».

Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на правову позицію Верховного суду, викладену у цивільній справі № 910/21976/16 (постанова від 19.12.2018), оскільки зазначена справа не є аналогічною, предметом позову було визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, оскільки не доводять в оспорюваних діях наявності всіх необхідних елементів, притаманних правочину, а тому апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий Судді: