Провадження № 2/161/507/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

Свій позов обґрунтовує тим, що 02.03.2018 року він уклав з ОСОБА_2 договір позики грошових коштів, за яким передав останній 32453,27 грн. ОСОБА_2 зобовязалася повернути йому кошти до 30.04.2018 року. На підтвердження укладеного договору останньою була надана розписка. Однак протягом вказаного строку відповідач повернула лише частину коштів 16453 грн., тобто всіх коштів в передбачений розпискою строк не повернула. Покликаючись на викладені обставини позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики з яких: 16000 грн. основний борг, 280 грн. три проценти річних від простроченої суми, 1680 грн. 18% від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, а всього на загальну суму 17960 грн.

До початку розгляду справи позивачем надано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2018 року позивач уклав з ОСОБА_2 договір позики грошових коштів, за яким передав останній 32453,27 грн. ОСОБА_2 зобовязалася повернути йому кошти до 30.04.2018 року. (а.с. 6).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 суму позики в розмірі 16453 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, в розглядуваному випадку, на підставі ст.625 ЦК України можливо стягнути три проценти річних від простроченої суми за період травень-листопад 2018 року в сумі 280 грн., про що заявляв позивач. Вимогу про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, що також передбачено ст.625 ЦК України, позивач не заявляв.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зі змісту розписки слідує, що сторони не встановлювали процентів за правомірне користування коштами на період строку надання позики, тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають(ст.1048 ЦК України).

Отже, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає 16280 грн., з яких: 16000 грн. основного боргу, 280 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період травень-листопад 2018 року.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь держави слід стягнути також 704,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 16280 грн. (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят грн.00 коп.) боргу за договором позики від 02.03.2018 року, з яких: 1600 грн. сума основного боргу, 280 грн. три проценти річних від простроченої суми.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в дохід держави 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повне судове рішення складено та підписано 15 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кирилюк В.Ф.