Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача АВРАМИШИНА С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/1041/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю, ОСОБА_5 , за адресою : АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 5 грудня 2017 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення спільного проживання неповнолітня дитина сторін по справі залишилась проживати із матір`ю, де і проживає по даний час. Позивач зазначає, що батько дитини вихованням малолітньої дитини не займається, участі в її вихованні не бере, батьківської уваги та турботи не проявляє, не відвідує дитину, крім цього, не виконує батьківського обов`язку по матеріальному у триманню дитини, що є підставою для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_8 заявлені вимоги підтримали повністю. Представник позивача по суті заявлених ОСОБА_5 вимог пояснив, що після припинення сторонами по справі шлюбних відносин, дитина проживає із матір`ю, з того часу батько дитини її не відвідує, через що дитина батька взагалі не знає, хоча перешкод для спілкування із дитиною ОСОБА_6 не має, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_5 не визнали повністю, пояснили, що відповідач є військовослужбовцем за контрактом, через що тривалий час відсутній по місцю свого постійного проживання. Однак, під час наданої відпустки ОСОБА_6 намагався поспілкуватись із дитиною, але між ним та колишньою дружиною склалась конфліктна ситуація, через що відповідач не має об`єктивної можливості для спілкування із дитиною, маючи намір в подальшому врегульовувати це питання після закінчення контракту, за участю органів опіки та піклування.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Рівненської міської ради у судовому засіданні заперечила проти заявлених позивачем вимог, підтримавши відповідний висновок з цього питання.

В подальшому представник третьої особи подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Вказане клопотання судом задоволено.

Відповідачам суду подано відзив на позов, до якого надані письмові докази, якими сторона обґрунтовує свої заперечення.

За клопотанням відповідача надані письмові докази долучені до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу участі у вихованні та спілкуванні із неповнолітньою дитиною.

Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною і т.і.

Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2015 року, що встановлено із наданої позивачем копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2015 року, який був розірваний рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 5 грудня 2017 року.

Із дослідженої судом копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що її батьками є сторони по справі : ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (прізвище позивачем змінено з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 внаслідок реєстрації шлюбу із ОСОБА_13 , що вбачається із копії свідоцтва про шлюб від 21 квітня 2018 року).

Згідно із довідкою, виданої ОСОБА_5 остання проживає по АДРЕСА_1 (що доводиться, окрім цього договором оренди вказаної квартири від 16 квітня 2018 року, укладеним чоловіком позивача), до складу її сім`ї відносяться чоловік ОСОБА_13 та дочка ОСОБА_7 .

Позивачем заявлено вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, оскільки він тривалий час не відвідує дитину, не спілкується із нею, що, на думку позивача, свідчить про те, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Рівненської міської ради з приводу вирішення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно цієї дитини.

В обґрунтування вказаного висновку орган опіки та піклування посилався на те, що в ході розгляду даного питання комісією заслухано пояснення батьків, вивчено обставини проживання як матері дитини, так і її батька, а тому на підставі отриманої інформації комісія дійшла висновку, що обґрунтованих підстав для застосування до батька дитини такої крайньої міри, як позбавлення батьківських прав, немає.

Аналогічне рішення було прийнято також органом опіки та піклування Сарненської РДА по місцю тимчасового проживання позивача разом із неповнолітньою дитиною, що встановлено судом із повідомлення, наданого суду за підписом в.о.голови Сарненської РДА №15/02/09-719 від 17 вересня 2019 року.

Відповідно до положень ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо, в тому числі, позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даному випадку суд вважає, що висновки відповідних органів опіки та піклування є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам неповнолітньої дитини, оскільки обставини, встановлені відповідними органами опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав, підтверджуються додатково наданими відповідачем письмовими доказами.

Так, судом встановлено, що відповідач опікується матеріальним забезпеченням неповнолітньої дитини, оскільки здійснює періодичні перекази грошових коштів на утримання дитини, що підтверджено копіями квитанцій про щомісячні грошові перекази на ім`я позивача.

Відповідно до вимог ст.164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, в тому числі, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається саме на цю обставину.

Із копії довідки №141 від 19 лютого 2019 року за підписом командира військової частини НОМЕР_2 встановлено, що солдат ОСОБА_6 дійсно являється військовослужбовцем Збройних сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Вказані обставини доводяться копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 25 лютого 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом строком на три роки, термін дії якого продовжено контрактом № 163/29/17/14 від 24 вересня 2018 року, копія якого досліджена судом.

Відповідач суду пояснив, що він перебуває на службі у військовій частині, що розташована віддаленно від місця його проживання та має право на відпустку, під час якої намагався відвідати дитину, однак, не знайшов з цього приводу із позивачем спільної мови.

На доведення вказаних обставин ОСОБА_6 надано суду копію відпускного квитка №151 від 20 лютого 2019 року, відповідно до якого військова частина, в якій він проходить військову службу, розташована у с.Нерубайське Біляївського району Одеської області, та за 2019 рік відповідачеві було надано відпустку на 15 діб : з 21 лютого по 7 березня 2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач є працевлаштованим, матеріально забезпечує неповнолітню дитину, по місцю працевлаштування характеризується виключно позитивно, що вбачається із службової характеристики від 19 лютого 2019 року, а приймати участь у спілкуванні із дитиною об`єктивної можливості не має у зв`язку із характером працевлаштування.

Таким чином, суд вважає, що правових підстав для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_14 немає, а тому позов ОСОБА_5 в цій частині до задоволення не підлягає.

Крім цього, ОСОБА_5 заявлено вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Так, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що сторони дійсно мають неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони не заперечують, що на момент припинення шлюбних відносин ними було досягнуто згоду про визначення місця проживання малолітньої дитини із матір`ю, що підтверджено наведеними вище доказами.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із наданої суду позивачем копії договору оренди та акту обстеження матеріально-побутових умов її проживання від 19 серпня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1 , тимчасове місце проживання АДРЕСА_2 . За вказаним місцем проживання умови проживання задовільні, родина проживає у житловому будинку, обладнаному пічним опаленням, частково наявні комунальні зручності.

Згідно із копією довідки, виданої Департаментом інформаційних технологій МВС України ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності станом на 20 вересня 2018 року не притягується, судимостей не має.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із наданих суду доказів вбачається, що мати дитини забезпечена житлом, нею створені належні умови для проживання дитини. Також, судом приймається до уваги вік дитини, яка є малолітньою, через що розлучення із матір`ю та зміна звичайного для дитини режиму життя може негативно вплинути на неї. Враховуючи наведене, відсутність доказів, якими б спростовувались аргументи, вказані позивачем, з урахуванням характеру працевлаштування відповідача, який перебуває за межами Рівненської області, а також відсутність виняткових обставин для розлучення дитини із матір`ю, відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією ООН №1386 від 20 жовтня 1959 року - доцільним буде залишити дитину для проживання із матір`ю, через що вимоги ОСОБА_5 в цій частині також підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст.161, 164, 165 СК України, керуючись ст.ст. 81, 263-265ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 (жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про позбавлення батьківських прав, стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити, за безпідставністю позовних вимог.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір`ю - ОСОБА_15 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Т.О.Ведяніна