Провадження № 22-ц/802/97/19 Категорія: 26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І. П.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на такі обставини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.12.2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" 278006 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 05.11.2007 року № 0 станом на 05.12.2013 року та 2780,06 грн. судового збору. На виконання вказаного рішення 09.02.2015 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист №161/21670/13-ц, який був пред'явлений для примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька ГТУЮ у Волинській області.

З довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 03.03.2018 року вбачається, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.11.2007 року припинено у зв'язку із виконанням боржником усіх його зобов'язань в повному обсязі належним чином.

Вважає, що виконавчий лист №161/21670/13-ц? виданий 05.12.2013 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки ними погашено кредитну заборгованість перед кредитором.

Просила суд визнаний виконавчий лист, виданий 09.02.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі №161/21670/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 278006 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 05.11.2007 року №0 станом на 05.12.2013 року та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2780,06 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представником заявника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали, тому апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу в межах її доводів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" 278006 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 05.11.2007 року № 0 станом на 05.12.2013 року та 2780,06 грн. судового збору.

09.02.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у даній справі видано виконавчий лист.

На підставі зазначеного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП№46697816 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості та судових витрат по справі.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 10% від загальної суми боргу.

З довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 03.03.2018 року вбачається, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.11.2007 року припинено у зв'язку із виконанням боржником усіх його зобов'язань в повному обсязі належним чином.

Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 зазначала на те, що зобов'язання щодо виконання рішення суду було припинено в повному обсязі, оскільки частина боргу сплачена нею, частина прощена.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов'язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов'язок у зв'язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, та матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом, а саме, про виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 24.12.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" 278006 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 05.11.2007 року № 0 станом на 05.12.2013 року та 2780,06 грн. судового збору, відтак відсутні підстави стверджувати, що зобов'язання заявника виконано.

Аргументи заявника про те, що виконавчий лист може слугувати підставою для початку процедури примусового виконання суперечать його особистим доводам про те, що банк не має матеріальних претензій та що рішення суду виконано, тому до уваги апеляційним судом не приймаються.

Долучена до матеріалів справи заява банку про повернення виконавчого листа у цій справі (а.с. 207) не дає правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Довідка АТ "УкрСиббанк" від 02.03.2018 року №63-5/115 не береться апеляційним судом до уваги, оскільки у ній йдеться про припинення договору споживчого кредиту внаслідок виконання зобов'язання боржником ОСОБА_4, а не ОСОБА_2 (а.с. 208). У листі банку від 23.02.2018 року №63/108 зазначено про повне виконання зобов'язання перед АТ "УкрСиббанк" без вказівки виконавця, способу, часу, розміру виконання зобов'язань, у той час, як у виконавчому листі йдеться про стягнення саме з боржника ОСОБА_2 278006 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 05.11.2007 року № 0 станом на 05.12.2013 року та 2780,06 грн. судового збору, відтак відсутні підстави стверджувати, що зобов'язання заявника виконано.

У зв"язку з викладеним суд відносить наведені вище доводи до неналежних та до уваги не приймає.

Ураховуючи, що заявник не подала доказів про наявність передбачених нормами матеріального і процесуального права правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженої ухвали суду, яка постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367-368, 374, 381,382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: