Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5641/18
РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

встановив:

30 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 9 серпня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні та вихованні. Добровільної угоди про сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто, що і стало приводом для звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В поданій до суду заяві позов підтримала, вимоги просила задовольнити, а справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в поданій до суду заяві позов визнав, просив розгляд справи проводити без його участі.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09 серпня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області за актовим записом № 276 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4, 5).

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положенням ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу Укрїани мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В силу п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд з урахування досліджених доказів вважає, що розмір аліментів, який повинен стягуватись з відповідача на утримання дітей повинен становити 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.19, 200, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Коростеня Житомирської області, працюючого інженером Коростенської дирекції залізничних перевезень, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2018 року, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк