Справа № 462/335/19
УХВАЛА

23 січня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши матеріали справи за цивільним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ПАТ АСК «Скарбниця» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 26.12.2017 р. на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Suzuki SX-4» під керуванням позивача та автомобіля марки «Renault Master» під керуванням ОСОБА_2, який є винуватцем вказаної ДТП та відповідальність якого була застрахована ОСОБА_3 АСК «Скарбниця».

Згідно ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вказала позивач, ОСОБА_3 АСК «Скарбниця» знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського, 5, що є територією Галицького району м. Львова.

Обґрунтовуючи звернення із даним позовом до Залізничного районного суду м. Львова позивач керувалася нормами ст. 110 ЦК України. Однак, вказана стаття передбачає правила ліквідації юридичної особи, а тому не може бути застосована при обґрунтуванні правил підсудності.

Крім цього, позивач вказує, що спірні відносини сторін регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а тому даний спір предявлено за зареєстрованим місцем проживання споживача, яким є позивач.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Однак, суд вважає, що підстави для застосування ч.5 ст. 28 ЦПК України та норм Закону України «Про захист прав споживачів» у даній справі відсутні, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Статтею 1 вказаного закону визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, для отримання відповідних пільг, ключовим є встановлення статусу споживача у спірних правовідносинах.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 1 даного Закону страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто цей закон направлений на захист життя, здоровя та майна третіх осіб.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 Постанови «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 з подальшими змінами, до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів страхування.

Однак, відносини позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 АСК «Скарбниця» не належать до таких, що виникають із договорів страхування.

Відтак, оскільки позивач не є стороною договору страхування з ОСОБА_3 АСК «Скарбниця», вона не є споживачем послуг за таким договором, а тому покликання в позовній заяві, що порушено її права як споживача послуг за цим договором суперечать наведеним нормам Закону.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які випливають із договорів, спрямованих виключно на задоволення особистих потреб, в той час як укладений договір страхування, відповідно до умов Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, тобто третіх осіб, які не є сторонами договору, у зв'язку з чим на правовідносини між страховиком та третьою особою, якій завдано шкоду, дія такого Закону поширюватися не може.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції /підсудності/.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції /підсудності/ іншого суду.

Тому, зазначена справа Залізничному районному суду м. Львова територіально не підсудна і підлягає передачі на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Керуючись ст. 27, 28, 31-32, 260-261, 353-354 ЦПК України,

у х в а л и в :

матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Акціонерна Страхова Компанія «Скарбниця» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкодипередати за територіальною підсудністю на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.