Справа № 615/977/18
Провадження № 2/615/97/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору купівлі-продажу житлового будинку виконаним та дійсним та визнання права власності на частину житлового будинку,

в с т а н о в и в:

17 вересня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору купівлі-продажу житлового будинку виконаним та дійсним та визнання права власності на частку житлового будинку.

В позові зазначено, що в березні 2013 року ОСОБА_1 почала мешкати в фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 . До середини травня 2013 року вони проживали в його батьків в АДРЕСА_1 , але відносини з батьками - не склались, і вони почали мешкати в орендованій квартирі. Після спільного мешкання на протязі 4 місяців, вони вирішили придбати власне житло. Оскільки ОСОБА_1 з 2007 року була зареєстрована у Валківському районі та там мешкала її мати, вони вирішили житло саме у Валківському районі. З цією метою вони звернулись до агенції «Валківська нерухомість» зустрілись з її працівником ОСОБА_5 , який запропонував з огляду на суму коштів, яка у них перебувала, житловий будинок АДРЕСА_2 . Оскільки у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був один сімейний бюджет, вони розраховували саме на нього. Вартість будинку на вимогу продавця складала 3 500 дол. США.

Як зазначено в позові, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зустрілись із продавцем, якою виявилась ОСОБА_3 . Домовившись щодо істотних умов договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 500 дол. США «як завдаток за будинок» та остання власноручно написала розписку 31.09.2013 року. При цьому вказавши, що усю суму за будинок, покупець зобов`язується розрахуватись до 15.10.2013 року. 17.10.2013 року ОСОБА_3 видала розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_4 повний розрахунок за належний їй будинок. До покупця ніяких претензій не має та посвідчила довіреність від 17.10.2013 року. Видача розписок на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджує той факт, що вони були однією сім`єю. Крім того, факт сумісного проживання однією сім`єю підтверджується і тим, що після оформлення розписок вони почали мешкати у вищезазначеному будинку. 04.01.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб.

Також в позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач, як і інші спадкоємці, звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, яка складалась із автомобіля. Спадкоємцями були ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_2 11.01.2018 року ОСОБА_6 звертався до суду із позовом про усунення перешкод користування домоволодінням та зобов`язання вчинити певні дії. В позові було зазначено, що 17.10.2013 року ОСОБА_6 спільно із сином ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_7 було придбано вищезазначене домоволодіння. Метою позову було позбавлення ОСОБА_1 житла, але в задоволенні позову було відмовлено.

В позові зазначено, що 17.10.2013 року ОСОБА_3 видала довіреність на трьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та його батьку - ОСОБА_6 . Таке рішення було прийнято у зв`язку із тим, що позивач разом із ОСОБА_4 повинні були виконувати дії, пов`язані із оформленням всіляких довідок, а ОСОБА_6 був включений в довіреність для оформлення на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, так як, відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 досягли згоди з усіх істотних умов договору, передали власниці гроші, заселились до будинку та маючи повноваження щодо його оформлення до 17.10.2020 року збирались належним чином оформити його купівлю. За час мешкання в будинку, ОСОБА_1 був зроблений ремонт, придбані та замінені вікна, сплачувались усі комунальні послуги. Отже, позивачем були виконані умови договору, але ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ухилились від його нотаріального посвідчення, а з відміною довіреності, вбачається факт безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата позивачем можливості нотаріального посвідчення правочину. ОСОБА_1 претендує на 1/2 частину спірного житлового будинку, оскільки згідно із ст. 70 СК України - частки майна дружини та чоловіка є рівними.

ОСОБА_1 вимагає:

встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу її та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з березня 2013 року по 04 січня 2014 року ;

визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 17.10.2013 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ;

визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач позов підтримала та прохала його задовольнити, при цьому посилалась на обставини викладені в ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні була відсутня, хоча про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, оскільки у вказаний позивачем період, за думкою третьої особи, її батько не перебував із ОСОБА_1 у відносинах, які можна вважати шлюбними. ОСОБА_2 не заперечила ту обставину, що померлий ОСОБА_4 перед одруженням певний час зустрічався із ОСОБА_8 , проте стосунки між ними були обмежені лише періодичними зустрічами і не більше. Отже, стосунки її батька із позивачем до укладення шлюбу не можна вважати фактичними шлюбними відносинами. ОСОБА_2 вважає, що з вартості будинку, який був придбаний її батьком 17.10.2013 року у ОСОБА_3 , може претендувати лише на 500 дол. США, які вона, згідно змісту розписок, сплатила ОСОБА_3 до передачі її батьком усієї суми угоди.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі.

02 липня 2018 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та виселення із житлового приміщення.

Ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області від 10.08.2018 року провадження у справі відкрите.

17 вересня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору купівлі-продажу житлового будинку виконаним та дійсним та визнання права власності на частку житлового будинку.

Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 .

09 січня 2019 року представник ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов в якому прохав відмовити в задоволенні позову та зазначає, що твердження ОСОБА_1 про те, що вона, нібито, з березня 2013 року спільно мешкала із ОСОБА_4 та його батьками в АДРЕСА_1 , не відповідає дійсності, оскільки вона лише приїжджала до ОСОБА_4 гостювати. Періодичне спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК України. Сам факт реєстрації шлюбу не є підтвердженням проживання однією сім`єю до моменту самої реєстрації шлюбу, а тому позивачем не доведений факт проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу. Щодо вимог про визнання договору купівлі-продажу виконаним та дійсним, відповідач зазначає, що позивач не надала доказів, що одна із сторін договору ухиляється від нотаріального посвідчення правочину. Розписки на які посилається позивач є підробленими, оскільки ОСОБА_3 таких документів не складала та не підписувала. Оскільки ОСОБА_1 не надано доказів про наявність спільно-набутої власності, вимога про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями є такою, що не підлягає задоволенню (т.1, а.с.120-123).

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив в якій посилаючись на обставини, які були нею викладені в позові прохає задовольнити його (т.1, а.с.134-137).

27 лютого 2019 року ухвалою суду задоволена заява позивача ОСОБА_3 про призначення судової почеркознавчої експертизи. По справі призначена судово-почеркознавча експертиза. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 11 червня 2019 року поновлено провадження у справі та повідомлено експерта про неможливість виконання його клопотання від 04.04.2019 року про надання додаткових матеріалів.

06 серпня 2019 року ухвалою суду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном та виселення із житлового приміщення - залишено без розгляду через неявку позивача до суду.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 04 січня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 04.01.2014 року Гонтовоярською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №01. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_10 (т.1, а.с.68).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що витікає із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 02.06.2017 року Валківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (т.1, а.с.67).

Відповідно листа Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №3979/02.14 від 26.09.2019 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який на день смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 на протязі шестимісячного строку з дня смерті із заявами до нотаріальної контори звернулись: донька померлого ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини; батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_11 із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь доньки померлого ОСОБА_2 ; дружина померлого - ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини. Заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили. Після смерті спадкодавця видані Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2018 року на 3/4 частки автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер: НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 та Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.04.2018 року на 1/4 частку вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_1 (т.1, а.с.222).

Як вбачається з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З вищевказаної відповіді нотаріуса вбачається, що ані увесь житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ані його частка, до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не входить.

Позивач вимагаючи встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу разом із ОСОБА_4 з березня 2013 року по 04 січня 2014 року , посилається на показання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а також на ту обставину, що житловий будинок придбав її чоловік.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту Постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року (справа №588/350/15) вбачається, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. При цьому, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, позивач на підтвердження факту проживання разом із чоловіком без реєстрації шлюбу має надати докази, спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету.

При цьому, такі докази повинні містити в собі відомості про наявність вказаних ознак саме в той період, коли зазначає позивач, тобто в період з березня 2013 року по 04 січня 2014 року.

З пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що були допитані за клопотання позивача витікає, що ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_4 підтримували стосунки до шлюбу, проте даних про характер цих стосунків, чіткі часові межі, даних не надали, тобто не надали.

Як і не повідомили будь-яких відомостей проте, що до одруження ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали та усвідомлювали взаємні права і обов`язки, як чоловіка та дружини.

Посилання позивача на ту обставину, що вона із ОСОБА_4 уклала шлюб 04.01.2014 року не дає підстав вважати, що вони разом мешкали та мали сімейні стосунки саме з березня 2013 року.

Крім того, суд не вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_4 придбав за договором-купівлі продажу житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВКІ №257131, реєстровий номер 627 від 01.03.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» №20565621 від 14.10.2008 року (т.1, 50-54).

Позивач стверджує, що вона разом із ОСОБА_4 домовились із ОСОБА_3 про купівлю-продажу будинку, який їй належить та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження оплати за договором купівлі-продажу будинку позивач надала розписки складені від імені власника нерухомості ОСОБА_3 про отримання коштів за договором (т.1, а.с.65,66).

В розписці від 31.09.2013 року зазначено, що: « ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_9 500 дол. США як завдаток за будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна сума продажу будинку становить 3 500 дол. США. Всю суму коштів за будинок покупець зобов`язується розрахуватись до 15.10.2013 року».

При цьому, суд відноситься критично до дати, коли була складена розписка, оскільки у вересні місяці лише 30 днів.

Даних про те, хто саме передбачається покупцем ОСОБА_9 чи ОСОБА_4 документ не містить.

В іншій розписці від 17.10.2013 року зазначено, що: « ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 повний розрахунок за належний їй будинок за адресою: АДРЕСА_2 . До покупця будь-яких претензій не має, про що засвідчує довіреність від 17.10.2013 року».

Відповідно до довіреності від 17.10.2013 року, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 бути її представниками, в тому числі, щодо продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.55).

Оцінюючи вищевказану довіреність, суд вважає, що її зміст не породжує будь-яких прав для позивача ОСОБА_1 ніж тих, які зазначені в самій довіреності.

Сама позивач, яка станом на 17.10.2013 року, яка мала прізвище ОСОБА_8 , була зазначена в довіреності разом з іншими особами і будь-яких переваг відносно них не мала.

Як вбачається з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Як вбачається з ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з ч. 1 ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суть вимог позову ОСОБА_1 полягає у необхідності визнання майна таким, що набуте подружжям під час шлюбу.

Проте, дослідженими в судовому засіданні доказами, обставини перебування в фактичних шлюбуних стоунках позивача та померлого ОСОБА_4 не доведені.

Разом з тим, учасниками не оспорюється та обставина, що позивачем передано ОСОБА_3 500 дол. США.

Суд вважає, що ця обставина не може бути підставою для набуття права власності ОСОБА_1 на 1/2 частину спірного будинку, оскільки проживання однією сім`єю в фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 не підтверджено наданими нею доказами.

Судом були вжиті заходи, передбачені ст. 128 ЦПК України, для виклику в судове засідання ОСОБА_3 з метою з`ясування обставин отримання коштів від ОСОБА_1 , однак до суду вона не з`явилась. В свою чергу позивач не заявляла клопотання про допит ОСОБА_3 в якості свідка.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати мають бути віднесені за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання договору купівлі-продажу житлового будинку виконаним та дійсним та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку - відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 02 січня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Товстолужський