Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що квартира АДРЕСА_1 державної форми власності,не приватизована,знаходиться у користуванні сімї позивача на підставі ордеру.

Відповідач ОСОБА_2відсутня у спірному жилому приміщенні з часу реєстрації,яка відбулася формально,участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою,оскільки цього житла не потребує,належне їй майно у квартирі відсутнє.

Разом з тим,відповідач залишається зареєстрованою у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає,чим порушує права позивача,який сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача,має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірної квартири.

Позивач просять суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати відповідача ОСОБА_2втратившою право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та у вступному слові пояснив,що відповідач ОСОБА_2була зареєстрована у спірній квартирі як член сім*ї наймача,проте ніколи у квартирі не мешкала,її речі у квартирі відсутні,відповідач у дитинстві лише кілька разів,ще за життя матері позивача,навідувала спірну квартиру як гість,не виконувала обов*язків наймача утримувати житло,ним не цікавилась,вселитись не намагалась,перешкод для цього інші наймачі їй не створювали,добровільно відмовилась від свого права на користування спірним житлом,проте реєстрацію не припиняє. Це створює для позивача необхідність оплачувати утримання житла з урахуванням всіх зареєстрованих,чим порушуються його права.Протягом щонайменше року з відповідачем взагалі втрачені родинні звязки,що створює позивачу перешкоди у вирішенні інших повязаних з квартирою питань.Просить суд з цих підстав позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Відповідно до ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази у сукупності та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що на підставі ордеру № 139 від 07.01.1974 р.,виданого батьку позивача ОСОБА_1 на сім*ю у складі трьох осіб,у користування сімї позивача була надана квартира АДРЕСА_1,яка є власністю територіальної громади м.Запоріжжя.

З 2010 р.відповідачка зареєстрована у спірній квартирі як член сім*ї наймача.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до зазначених правових норм ОСОБА_2,яка була зареєстрована в спірному жилому приміщенні на законних підставах , має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням.

А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

За розясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року із подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до акту від 04.10.2018 р.комісією мешканців ОСМД «Магістральна 96»,при проведенні перевірки у квартирі АДРЕСА_1 було встановлено,що відповідач ОСОБА_2,зареєстрована, але фактично не проживає за даною адресою з 1994 р.,що підтвердили сусіди ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4показав,що з 1993 р.він знайомий з сім*єю сусіда ОСОБА_1,а саме знав мати та сестру позивача,які на даний час вже померли,водночас ОСОБА_2жодного разу не бачив,у спірній квартирі вона ніколи не мешкала,участі у спільних витратах мешканців на утримання будинку ніколи не брала,ким вона доводиться позивачу,не знає.

Свідок ОСОБА_3А.в суді показала,що з 1973 р.мешкає у буд.96 по вул.Магістральній в м.Запоріжжі,знала сімю ОСОБА_1,яка мешкала у квартирі № 66,товаришувала з матірю позивача,нині покійною ОСОБА_6,від якої свідку було відомо,що сестра позивача ОСОБА_7,яка після реєстрації шлюбу у спірній квартирі не мешкала,народила доньку ОСОБА_2,проте остання ніколи у цій квартирі не жила,з сімєю ОСОБА_6 родинних відносин не підтримувала,її речей у квартирі немає,свідок за всі ці роки її не бачила жодного разу.

Свідок ОСОБА_8О.в суді показав,що він є головою ОСМД «Магістральна 96»,знає мешканця квартири № 66 ОСОБА_1,який бере участь у спільних витратах мешканців на утримання будинку,не має заборгованості по оплаті комунальних послуг.Водночас,ОСОБА_2свідку невідома,жодного разу він її у будинку не зустрічав,у квартирі позивача вона не мешкає,ким доводиться ОСОБА_1,свідку невідомо.

З показань свідків та пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача ОСОБА_2понад шість місяців, за яке вона як член сім*ї наймача не оплачує комунальні послуги,її речі у квартирі відсутні,перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося.

Таким чином,доводи позивача про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ЦПК України,суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах.

Докази,на які посилається ОСОБА_1М.у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи,в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те,що вони підтверджують факт не проживання ОСОБА_2Б.у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов.

На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст. 9,71, 72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,втратившою право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко