Справа № 539/3764/18
Провадження № 2/539/105/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Алтухової О.С.,
за участю секретаря - Гусак О.А., Ануфрієвої Н.М.,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача -ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв'язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона ОСОБА_1 01 жовтня 2001 року була прийнята на роботу і призначена директором Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Звільнена 31 липня 2017 року з посади директором Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України.
Під час перебування на посаді наказом виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування №13-к від 30.01.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Г.» за результатами комплексної ревізії Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції, яка проведена відповідно до наказів виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду від 23.12.2016 року №144 та від 26.01.2017 року №8 встановлені окремі порушення у веденні фінансово- господарської діяльності, що призвели до неправомірних витрат коштів Фонду на утримання робочого органу, та недоліки у роботі виконавчої дирекції обласного відділення Фонду за неналежне виконання функціональних обов'язків, що призвело до виявлених під час комплексної ревізії порушень та недоліків - їй була оголошена догана.
Наказом Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування № 62-к від 19.04.2017 року "про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Г." на неналежне виконання функціональних обов'язків (невиконання наказу голови комісії з директора виконавчої дирекції ОСОБА_5 від 04.04.2017 року № 37) їй була оголошена знову догана.
Не погодившись з даними наказами вона оскаржила їх до суду.
Рішенням Лубенського міськрайонного року від 12.12.2018 року її позовні вимоги про визнання незаконними та скасування вищевказаних наказів про притягнення її до дисциплінарної відповідальності задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Г.» №62-к від 30.01.2017 року про оголошення їй догани. Визнано незаконним та скасовано наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Г.» №13-к від 19.04.2017 року про оголошення мені догани. Стягнуто з ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на її користь сплачений судовий збір в розмірі 1280 грн.

Оскільки її незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності в період з 01.12.2016 року по 31.07.2017 року, то вважає, що їй незаконно не нараховувалася премія - грудень 2016 р. - 840,00 грн., січень 2017 року - 780 грн., лютий 2017 р., - 2471,70 грн., березень 2017р.-2471,70 грн., квітень 2017р.- 2471,70 грн., травень 2017 р. - 2471,70 грн., червень 2017р. - грн., липень 2017 р.- 2471,70 грн. Всього по щомісячна премія за 8 місяців склала - 14846,40 грн.

Також їй не нараховувалася надбавка за високі досягнення за період з грудня 2016 р. по 31 липня 2017 року, щомісячний розмір якої складає 1284,00 грн. х 8 місяців, всього - 10272,00 грн.

Не в повному обсязі оплачений лікарняний лист по тимчасовій втраті працездатності з 01,05,2017 р. за 10 календарних днів склав - 893,70 грн.(6420,00 грн. + 7431,30 грн.): 5 = 2770,26 : 31 х 10 = 893,70 грн.

Не виплачувалася їй матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 3755,70 грн. (2471,70 грн. + 1284,00 грн.).

Також не виплачена матеріальна допомога при наданні основної щорічної відпустки в сумі 3755,70 грн.

Крім того не виплачена одноразова премія з нагоди святкування Великодня, Дня міжнародної солідарності трудящих та дня Перемоги в сумі 2183,00 грн.

В звязку з незаконним притягненням її дисциплінарної відповідальності не в повній мірі оплачена щорічна основна відпустка за 31 календарних днів в сумі - 5833.15 грн. (надбавка-1284.00 грн.,премія-2471,70 грн., 2 матеріальні допомоги -1251,90 грн. одноразова премія-363,84 грн, лікарняні-461,71 грн.)

Всього не виплачено матеріальної зарплати - 41539,65 грн. (14846,40 +10272,00 + 893,70 + 3755,70 + 3755,70 + 1283,00 + 5833,15).

Індексація невиплаченої заробітної плати станом на 10.10.2018 року становить 1115,06 грн.

Всього відповідач має сплатити їй 42654,71 грн.

Крім цього, внаслідок протиправних дій відповідача по притягнення її до дисциплінарної відповідальності, невиплаті додаткової заробітної плати їй завдано моральної шкоди. Вона повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Внаслідок незаконних дій відповідача зазнала душевні страждання, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану.

Вона є людиною похилого віку, і через незаконні дії відповідача її переживання негативно вплинули на фізичний стан. Через погане самопочуття була вимушена звернутися до медичних закладів, а саме до Лубенського госпіталю через погіршення стану, що підтверджується лікарняним листком у травні 2018 року.

Розмір нанесеної їй моральної шкоди вона оцінює в розмірі 20000,00 грн.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог від 10 грудня 2018 року просила визнати незаконним та дискримінаційним наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності "Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду" № 17-к від 30.01.2017 року в частині встановлення ОСОБА_1 - директору Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції надбавки в розмірі 5% до посадового окладу та скасувати його в цій частині.

Вимоги збільшеної позовної заяви обґрунтувала тим, що 10 листопада 2018 року вона отримала відзив відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області датований 07 червня 2018 року. З відзиву та доданої копії наказу відділення № 17-к від 30.01.2017 року "Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду" дізналася, що була встановлена надбавка за високі досягнення в праці 15 директорам робочих органів облвідділення Фонду в розмірі 50% до посадового окладу, а їй ОСОБА_1 директору Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції ФСС з ТВП в розмірі 5% до посадового окладу. Також у відзиві зазначено, що розмір надбавки був встановлений після аналізу роботи Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення ФСС з ТВП за минулий рік, а не з підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Вважає наказ про фактичне позбавлення її премії незаконним та безпідставним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю, надали пояснення аналогічні, викладеним в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Пояснила, що заходи заохочення до позивача не застосовувалися в звязку із наявністю чинних на той час наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Про розмір встановленої надбавки позивачу було відомо ще в січні 2017 року, а тому вона пропустила строк звернення до суду. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу № 50 від 01 жовтня 2001 року була прийнята на роботу та призначена директором Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності.

Наказом виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення № 13-від 30.01.2017 року ОСОБА_1 оголошено догану.

Наказом виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення № 62-к від 19.04.2017 року ОСОБА_1 повторно оголошено догану.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 12.02.2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, визнано незаконними та скасовано накази № 13-к від 19.04.2017 року та № 62-к від 30.01.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на її користь сплачений судовий збір у розмірі 1280 грн.

Відповідно ст. 233 КЗПП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так, відповідно до наказу №120-к від 27.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звільнена з посади директора за ст.36 п.6 КЗПП України, що підтверджується копією трудової книжки.

Відповідно до п.3.1. розділу 3 Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 25 грудня 2003 року № 127, щомісячна надбавка за високі досягнення у праці встановлюється керівним працівникам, спеціалістам і службовцям у розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Надбавки за високі досягнення у праці встановлюються відповідно до ступеня участі працівника у реалізації заходів щодо функціонування Фонду. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи, невиконання в повному обсязі посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни працівниками, надбавки за високі досягнення у праці скасовуються або зменшуються.

Відповідно до наказу Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 17-к від 30.01.2017 року "Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду" ОСОБА_1 встановлена надбавка у розмірі 5%, проте іншим директорам робочих органів облвідділення Фонду встановлено надбавку в розмірі 50 %.

Отже, оспорюваним наказом ОСОБА_1 саме встановлена надбавка в розмірі 5%, а не зменшена за несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи, невиконання в повному обсязі посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни. Відповідач у відзиві на позов зазначає, що розмір надбавки встановлювався відповідно ступеню участі позивача у реалізації заходів щодо функціонування Фонду з ТВП після аналізу роботи Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського відділення Фонду з ТВП за минулий рік, а не з підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Однак, доказів того, що ступень участі позивача у реалізації заходів була меншою ніж інших директорів, зокрема порівняльного аналізу, відповідачем суду не надано.

В звязку з викладеним, суд дійшов висновку, що наказ виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 17-к від 30.01.2017 року "Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду" в частині встановлення ОСОБА_1 - директору Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції, надбавки в розмірі 5% до посадового окладу є незаконним та підлягає скасуванню в цій частині.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлений тримісячний строк звернення із заявою про вирішення трудового спору з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про пропуск строку звернення до суду із заявою про визнання наказу незаконним, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 було вчасно ознайомлено з оспорюваним наказом не надано, з позову вбачається, що ОСОБА_1 вважала, що надбавка їй взагалі не виплачувалася через притягнення до дисциплінарної відповідальності, як пояснила ОСОБА_1 про існування наказу вона дізналася тільки при отриманні відзиву на її позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

В звязку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили 17.05.2018 р., суд вважає, що позивач була незаконно позбавлена заохочень у вигляді щомісячних та одноразової премії.

На виконання ухвали Лубенського міськрайонного суду відповідачем надані дані про фактичні нарахування та умовні розрахунки щодо складових заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 р. по 31.07.2017 р. (за умови не притягнення до дисциплінарної відповідальності та встановлення з 01.01.2017 р. надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 50% до посадового окладу. Так, з таблиці № 2 вбачається, що різниця між нарахованою заробітною платою та заробітною платою, яка була б нарахована у випадку встановлення 50% до посадового окладу надбавки за високі досягнення у праці та у випадку відсутності дисциплінарних стягнень становить 19 023 грн. 14 коп., з яких: надбавка за високі досягнення у праці 6899,19 грн., місячна премія 6392,38 грн., разова премія 1302,81 грн., різниця в розмірі матеріальної допомоги 3782,71 грн., різниця за дні відпустки 646,05 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню недоплачена заробітна плата в розмірі 19023,14 гривень.

Суд не може взяти до уваги доводи позивача щодо незгоди з розрахунками відповідача в частині розміру премії, яка на її думку не може бути меншою ніж 25% , оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено мінімального розміру премії, натомість згідно п. 4.1. Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з ТВП преміювання працівників Фонду здійснюється в межах коштів на преміювання, які утворюються у розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати праці.

Позовні вимоги в частині неповної оплати тимчасової непрацездатності на суму 893 грн.70 коп. не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІУ порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Відповідно до п. З Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), з якої визначається розмір допомоги, обчислюється із нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 32 Порядку № 1266 середня заробітна плата для розрахунку допомоги по вагітності та пологах і допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.04.20155 за № 460/26905.

Згідно із п. 9 розділу IV Порядку № 435 якщо нарахування заробітної плати здійснюється за попередній період, зокрема у звязку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, суми донарахованої заробітної плати включаються до заробітної плати того місяця, у якому були здійснені такі донарахування.

У п. 1.6.2. Інструкції зі статистики заробітної плати, розробленої відповідно до Закону України «Про оплату праці» від 24/03.1995 № 108/95-ВР, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, закріплена аналогічна норма: якщо нарахування фонду оплати праці здійснюються за попередній період, зокрема у зв'язку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, вони відображаються у фонді оплати праці того місяця, у якому були здійснені нарахування.

Таким чином донараховані за минулий період суми заробітної плати у звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування відображаються як заробітна плата того місяця, в якому виявлено помилку і проведено відповідне коригування шляхом донарахування чи сторнування.

Відповідно під час обчислення середньоденної заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності донараховані чи сторновані суми включаються до розрахунку тільки в тому випадку, якщо таке коригування мало місце у розрахунковому періоді за окремо взятим страховим випадком, а саме, протягом 12 календарних місяців перед його настанням.

Саме такі висновки закріплені у п. 6 розділу III Прикладів обчислення середньої заробітної плати (доходу) за видами загальнообовязкового державного соціального страхування, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 21.10.2015 № 1022, прийнятим в межах права, наданого п. 34 Порядку № 1266.

До щомісячних звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, які були подані Лубенською міськрайонною виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з квітня 2016 року по березень 2017 року (12 календарних місяців перед настанням тимчасової непрацездатності позивача ОСОБА_1 за листком непрацездатності АДЕ 394956) включені фактично нараховані позивачу суми заробітної плати, зокрема, із надбавкою за високі досягнення у праці у розмірі 47 % до посадового окладу з 01.12.2016, у розмірі 5% до посадового окладу з 01.01.2017, а також без щомісячних премій за період з 01.01.2017 по 31.03.2017. Саме із цих сум позивачу було обчислено середньоденну заробітну плату для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності у сумі 276,61 грн та виплачено 3042,71 грн допомоги за 11 календарних днів тимчасової непрацездатності з 25.04.2017 по 05.05.2017.

Донарахування сум в звязку з частковим задоволенням позову відбудеться поза межами розрахункового періоду з 01.04.2016 по 31.03.2017 для випадку тимчасової непрацездатності, засвідченого листком непрацездатності АДЕ 394956, що робить неможливим стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, недоплаченої через незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги в частині індексації невиплаченої заробітної плати в сумі 1115 грн.06 коп. також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про оплату праці" період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством, зокрема, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 рок № 1282-ХІІ та до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Так, згідно із ст. 2 Закону № 1282 та п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Заробітна плата позивача ОСОБА_6 у період з грудня 2016 року по липень 2017 року, зважаючи на розмірі посадового окладу у умі 2568,00 грн. та надбавки за вислугу років у сумі 770, 40 грн. була більшою за прожитковий мінімум, встановлений у ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII і ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року № 1801- VIII (1600,00 грн. з 01.12.2016 року та 1684,00 грн. з 01.05.2017 року). Індексація заробітної плати позивача ОСОБА_1 за період з грудня 2016 року по липень 2017 року у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб вже була проведена Лубенською міжрайонною дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Отже, заявлені позивачем ОСОБА_1 до стягнення суми премій і надбавок виходять за межі прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідних місяцях, а тому індексації не підлягають.

Також не підлягають індексації суми заробітної плати за час відпустки матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки відповідно до п.3 Порядку № 1078 до об'єктів індексації не відносяться виплати, які визначаються із середньої заробітної плати.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Ст. 23 ЦКУ передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам надано роз'яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом встановлено, що в результаті застосування дисциплінарного стягнення у виді догани було порушено права позивачки у сфері трудових відносин, що призвело до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. А у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За встановлених обставин незаконного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, неотримання всіх належних виплат, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо заподіяння їй моральної шкоди, розмір якої виходячи з принципів розумності і справедливості визначає в сумі 3000 грн.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача витрати , пов'язані з правничою допомогою, у розмірі 5000 грн.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а саме: детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги (розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг).

Відсутність відповідних документів не дають можливість суду зробити належну оцінку понесених витрат на правову допомогу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в частині позовної вимоги про стягнення заробітної плати, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 105,72 грн., а на користь держави - 785,85 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,141,213,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв'язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності - задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності "Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду" № 17-к від 30.01.2017 року в частині встановлення ОСОБА_1 - директору Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції надбавки в розмірі 5% до посадового окладу та скасувати його в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 19 023 (дев'ятнадцять тисяч двадцять три) гривні 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 105 (сто п'ять) гривень 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь держави судові витрати у виді судового збору у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п'ять) гривень 85 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1, 27 серпня 1960 народження, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 4 тупик Лєрмонтова, 10-А;

-відповідач ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, адреса: м. Полтава, вул.Гоголя, 34, .

Повний текст рішення складено 15 лютого 2019 року.

Суддя О.С. Алтухова