Справа №487/7464/18
Провадження №2/487/671/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.04.2019 року

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №DNH4KP45250580 від 04.10.2006 року у розмірі 46 316,70 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.10.2006 року на підставі укладеного кредитного договору №DNH4KP45250580 відповідач отримав кредит у розмірі 2 990,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.08.2018 року має заборгованість в розмірі 61 363,15 грн.

Проте, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2013 року з відповідача було стягнуто 16 387,32 грн. заборгованості за даним кредитним договором.

Тому, оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього 46 316,70 грн.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Павлової Ж.П. від 28.11.2018 року було відкрито провадження у даній справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

До судового засідання відповідач не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.10.2006 року на підставі укладеного кредитного договору №DNH4KP45250580 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 990,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки передбачені договором.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що свідчить підпис відповідача у заяві.

Як встановлено у судовому засіданні, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У зв`язку з порушеннями зазначених зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 22.08.2018 року має заборгованість - 61 363,15 грн., з яких:

- 818,13 грн. - тіло кредиту;

- 15 433,26 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 45 111,76 грн. - нарахованої пені.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 16 387,32 грн., у тому числі: 2 159,90 грн. - заборгованість за кредитом; 11 728,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2500,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача 46 316,70 грн. заборгованості за кредитом не стягнутої попереднім рішенням суду, що складається з:

- 3 704,94 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 42 611,76 грн. - нарахованої пені.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи №6-37цс15, яка є обов`язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 42 611,76 грн., суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають суттєве значення.

З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості складає 46 316,70 грн., з яких пеня нарахована в розмірі 42 611,76 грн.

Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога, щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Виходячи із зазначеного, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 1 000,00 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості по кредиту, процентам та пені у загальній сумі 4 704,94 грн., з яких:

- 3 704,94 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 1 000,00 грн. - нарахованої пені.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) заборгованість за кредитним договором №DNH4KP45250580 від 04.10.2006 року у розмірі 4 704,94 грн., з яких:

- 3 704,94 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 1 000,00 грн. - нарахованої пені.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА