Справа № 2-4210/10 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/802/57/19 Категорія: 3 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А. І.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Глорія-буд-плюс» про визнання майнового права за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2010 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПП «Глорія-буд-плюс», ТзОВ «Волиньзахідіндустрія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про зміну контракту у зв'язку з істотним порушенням його умов та визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Позов мотивувала тим, що 14 березня 2006 року уклала з ПП «Глорія-буд-плюс», від імені якого діяло ТзОВ «Волиньзахідіндустрія» контракт Н-Х-1 (9/23)/06/03/69 предметом якого була домовленість про здійснення комплексу організаційно-правових, проектних і будівельно-монтажних робіт з поетапного спорудженню житла за адресою: АДРЕСА_2 з наступною передачею у власність ОСОБА_1 однокімнатної квартири (будівельний АДРЕСА_1), загальною площею 48,3 кв.м, на сьомому поверсі секції № 9/9 за ціною 125580 грн.

Протоколом № 1 від 13 червня 2006 року сторони внесли зміни до п.п. 2.1 та 2.2 контракту, змінивши квартиру, що підлягала спорудженню, на однокімнатну квартиру (будівельний АДРЕСА_3, загальною площею 34,55 кв.м, на четвертому поверсі секції № 5.9 за ціною 89830 грн.

За п. 5.4 контракту загальний строк спорудження об'єкту в цілому становить 18 місяців.

ОСОБА_1 в повному об'ємі виконала свої зобов'язання щодо попередньої оплати вартості споруджуваного житла, однак спорудження житла не закінчено, будинок в експлуатацію не здано, неспроможність виконання зобов'язань за договором стала очевидною.

Позивач просила суд внести до контракту Н-Х-1 (9/23)/06/03/69 від 16 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Глорія-буд-плюс», зміни, що стосувалися набуття позивачем самостійного або у кооперації з іншими учасниками забудови чи будь-якими третіми особами права укладення необхідних договорів з метою завершення розпочатого будівництва, прийняття його в експлуатацію, державної реєстрації прав на нерухоме майно та визнати за позивачем право власності на об'єкт незавершеного будівництва - однокімнатну квартиру (будівельний АДРЕСА_3, загальною площею 34,55 кв.м, на четвертому поверсі секції № 5.9 за адресою: АДРЕСА_2.

В процесі розгляду справи позивач подала заяви про залишення без розгляду позовних вимог до ТзОВ «Волиньзахідіндустрія» та про зміну предмета позову.

Просила суд визнати за нею майнове право на однокімнатну квартиру (будівельний АДРЕСА_3 загальною площею 34,55 кв.м, яка розташована на четвертому поверсі секції № 5.9 незавершеного будівництвом 9-типоверхового будинку по АДРЕСА_2 та стягнути з ПП «Глорія-буд-плюс» судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2010 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Волиньзахідіндустрія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про зміну контракту у зв'язку з істотним порушенням його умов та визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва залишено без розгляду.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 майнове право на однокімнатну квартиру (будівельний АДРЕСА_3 загальною площею 34,55 кв.м, яка розташована на четвертому поверсі секції № 5.9 незавершеного будівництвом 9-типоверхового будинку по АДРЕСА_2.

Стягнуто з ПП «Глорія-буд-плюс» на користь ОСОБА_1 964,47 грн судових витрат по справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2, у жовтні 2018 року подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він з 2004 по 2014 роки перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і в цей період між його дружиною та ПП «Глорія-буд-плюс» було укладено контракт щодо спорудження квартири у багатоквартирному будинку. Оплата вартості квартири відбувалася за рахунок спільних сімейних коштів, а тому ОСОБА_2 вважає, що має право на Ѕ частки майна. Оскільки на стадії апеляційного розгляду процесуальним законодавством не передбачено можливості залучення до участі у справі додаткового позивача, зазначає, що його права можуть бути відновлені повним скасуванням рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову у позові.

ОСОБА_2 участі у справі в суді першої інстанції не брав, копію рішення суду отримав 3 жовтня 2018 року, відповідно ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року відкрите апеляційне провадження у даній справі та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 21 січня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі, якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що 14 березня 2006 року ОСОБА_1 уклала з ПП «Глорія-буд-плюс», від імені якого діяло ТзОВ «Волиньзахідіндустрія» контракт Н-Х-1 (9/23)/06/03/69 предметом якого була домовленість про здійснення комплексу організаційно-правових, проектних і будівельно-монтажних робіт з поетапного спорудженню житла за адресою: АДРЕСА_2 з наступною передачею у власність ОСОБА_1 однокімнатної квартири (будівельний АДРЕСА_1), загальною площею 48,3 кв.м, на сьомому поверсі секції № 9/9 за ціною 125580 грн.

Протоколом № 1 від 13 червня 2006 року сторони внесли зміни до п.п. 2.1 та 2.2 контракту, змінивши квартиру, що підлягала спорудженню, на однокімнатну квартиру (будівельний АДРЕСА_3, загальною площею 34,55 кв.м, на четвертому поверсі секції № 5.9 за ціною 89830 грн.

Із рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2014 року вбачається, що цим рішенням розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в якому вони перебували з 9 жовтня 2004 року.

Статтею 60 СК України передбачена презумпція спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Системний аналіз положень сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що якщо право власності на майно зареєстроване за одним із подружжя, другий з подружжя має право ставити питання про поділ цього майна в ідеальних частках або в натурі, а у разі відсутності такого майна - порушувати питання про стягнення відповідної грошової компенсації.

На час звернення із даним позовом в суд позивач, очевидно, діяла в інтересах сім'ї, захищаючи спільне майно подружжя.

Отже, свої права як співвласника майна ОСОБА_2 може захистити під час поділу спільного із ОСОБА_1 майна.

Апеляційним судом при розгляді справи встановлено, що рішенням суду першої інстанції у даній справі не порушено права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_2

На підставі вищенаведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для розгляду по суті апеляційної скарги та приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду питання про права ОСОБА_2 не вирішувалися, а скасування рішення суду за 2010 рік про визнання права власності за особою на об'єкт нерухомого майна, яке набрало законної сили, призведе до порушення принципу юридичної визначеності, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Оскільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_2 не вирішувалось, тому апеляційний суд закриває апеляційне провадження.

Керуючись статтями 362, 368, 369, 381 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2010 року в даній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді