Дата документу 03.04.2019 Справа № 310/6195/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/6195/15 Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М.
Провадження № 22-ц/807/273/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Запорізької області на додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування акту про уцінку майна, акту про проведення електронних торгів, прилюдних торгів з реалізації житлової квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року, ухваленим за позовом ОСОБА_3 до відділу ДВС Бердянського МРУЮ в Запорізькій області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування акту про уцінку майна, акту про проведення електронних торгів, прилюдних торгів з реалізації житлової квартири, були визнані недійсними прилюдні торги від 20 жовтня 2014 року з реалізації житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, з поверненням сторін цього правочину до первісного стану; визнано недійсним акт відділу ДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області про проведені електронні торги житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 30 червня 2015 року.

У липні 2017 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі, яку він під час розгляду справи уточнив.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що за оскаржуваним у даній справі правочином ОСОБА_4 було перераховано 148473,50 грн. Після письмового звернення Бердянський міський відділ ДВС Бердянського МРУЮ у Запорізькій області частково повернув вказані грошові кошти в частині нерозподіленої суми, що перебувала на їх депозитному рахунку, однак, частина грошових коштів була перерахована на задоволення вимог стягувачів. Рішенням Бердянського міськрайсуду від 11 листопада 2015 року та додатковим рішенням від 04 березня 2016 року судом застосовано наслідки недійсності договору - двосторонню реституцію. Однак, судом не зазначено чітко суму грошових коштів, що повинна бути перерахована ОСОБА_4 для приведення його як сторони правочину до первісного стану. В зв'язку із зазначеним просив ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити суму грошових коштів, яка повинна бути повернута ОСОБА_4, а саме - зазначити: стягнути з Бердянського МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області на користь ОСОБА_4 сплачені за договором купівлі-продажу спірної квартири від 20 жовтня 2014 року грошові кошти в розмірі 189006,77 грн.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2018 року заяву ОСОБА_4 про ухвалення у цій справі додаткового рішення задоволено.

З метою приведення сторін правочину до первісного стану стягнуто з Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_4 сплачені ним за договором купівлі-продажу житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, від 20 жовтня 2014 року грошові кошти в розмірі 198229,75 грн., врахувавши повернуту Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 суму в розмірі 77229,75 грн.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ Запорізької області просив додаткове рішення суду першої скасувати, змінити неналежного відповідача, залучити співвідповідачів - стягувачів зведеного виконавчого провадження, які безпосередньо отримали вищезазначені грошові кошти.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що додаткове рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року визнано недійсними прилюдні торги від 20 жовтня 2014 року з реалізації житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, з поверненням сторін цього правочину до первісного стану; визнано недійсним акт відділу ДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області про проведені електронні торги житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 30 червня 2015 року.

В подальшому ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку обґрунтовував тим, що за оскаржуваним у даній справі правочином ОСОБА_4 було перераховано 148473,50 грн. Після письмового звернення Бердянський міський відділ ДВС Бердянського МРУЮ у Запорізькій області частково повернув вказані грошові кошти в частині нерозподіленої суми, що перебувала на їх депозитному рахунку, однак, частина грошових коштів була перерахована на задоволення вимог стягувачів. Рішенням Бердянського міськрайсуду від 11 листопада 2015 року та додатковим рішенням від 04 березня 2016 року судом застосовано наслідки недійсності договору - двосторонню реституцію. Однак, судом не зазначено чітко суму грошових коштів, що повинна бути перерахована ОСОБА_4 для приведення його як сторони правочину до первісного стану. В зв'язку із зазначеним просив ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити суму грошових коштів, яка повинна бути повернута ОСОБА_4, а саме - зазначити: стягнути з Бердянського МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області на користь ОСОБА_4 сплачені за договором купівлі-продажу спірної квартири від 20 жовтня 2014 року грошові кошти в розмірі 189006,77 грн.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням по даній справі при визнанні недійсними прилюдних торгів з реалізації житлової квартири було зазначено про повернення сторін цього правочину до первісного стану, відповідачу ОСОБА_4 повинна бути повернута сума, сплачена ним під час проведення торгів, в розмірі 198 954,49 грн.

Однак, з такими висновком, колегія суддів не погоджується.

Згідно ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 при зверненні до суд з позовною заявою просила суд визнати недійсним та скасувати акт про уцінку майна, акту про проведення електронних торгів, прилюдних торгів з реалізації житлової квартири, визнати недійсними прилюдні торги від 20 жовтня 2014 року з реалізації житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, з поверненням сторін цього правочину до первісного стану; визнати недійсним акт відділу ДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області про проведені електронні торги житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 30 червня 2015 року. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення суду 11 листопада 2015 року з урахуванням додаткового рішення від 04 березня 2016 року, суд першої інстанції справу розглянув у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених ОСОБА_3 позовних вимог.

Як роз'яснено в п.5,6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ЦПК. За цими ж правилами розглядаються зазначені вимоги і в разі, якщо стороною правочину є суб'єкт владних повноважень, крім вимог про визнання недійсним адміністративного договору.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ЦПК. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані суми вже отримані стягувачами за зведеним виконавчим провадженням і повернення вищезазначених коштів за рішенням суду безпосередньо в свою чергу, стосується інтересів стягувачів, як вигодонабувачів. З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем повернуті грошові кошти вигодонабувачу, тому стягнення з Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області грошових коштів є безпідставним.

Тому дане питання не може вирішуватися, шляхом ухвалення додаткового рішення, оскільки повинно розглядатися як окремий позов.

Таким чином, додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2018 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмові.

Керуючись ст. ст. 270, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Запорізької області задовольнити.

Додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 липня 2018 року у цій справі скасувати, та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: