Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3720/18
Провадження № 2/209/97/19
"18" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.,
при секретарі Золотих Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпродзержинська, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, позивач та третя особа по справі, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.12.1979 року. Від шлюбу мають трьох синів: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є відповідачем по справі, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. На склад сім'ї із п'яти осіб (його, дружини, та трьох синів) як багатодітною сім'єю,
була отримана квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 445 від 17.09.1987 року згідно рішення Брежнівського РВК. Складається квартира із 4-х ізольованих кімнат, житлова площа 51,71 кв.м., загальна площа 78,6 кв.м. Він, ОСОБА_1, є відповідальним
квартиронаймачем. З 15.05.1987 року в квартирі були зареєстровані всі члени їхньої родини. В жовтні 2013 року їх старший син ОСОБА_2, забравши всі свої особисті речі та документи, виїхав до АР Крим, повідомивши їх про те, що можливо знайде там роботу та влаштує своє особисте життя, так як мав там друзів та знайомих. З моменту виїзду до АР Крим, він до м. Кам'янське (колишній Дніпродзержинськ) не повертався. Дійсно, там одружився, має сім'ю, двох малолітніх дітей, роботу та постійне місце проживання. Враховуючи геополітичну ситуацію в країні, те, що АР Крим є тимчасово окупованою територією, вони обмежені в спілкуванні с сином і хоча він не заперечує проти знаття з реєстрації, але в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку в квартирі, яку він залишив п'ять років тому і не проживає в ній ні постійно, ні тимчасово, ні періодично, син не має можливості, бо не може приїхати на материкову Україну, не залишить сім'ю та роботу. Тому у них немає іншої можливості захисту їхніх інтересів, окрім судового захисту. Їхні інтереси порушуються тим, що вони сплачують комунальні платежі, тарифи на які значно виросли, за не проживаючого в квартирі сина, це при тому, що вонм мають невеликі за розміром пенсії. Без участі сина виконують ремонтні роботи в квартирі, підтримують її в належному санітарно-технічному стані. В той же час вони не мають змоги оформити субсидію на оплату комунальних платежів, бо не можуть надати в відділ субсидій ніяких даних по зареєстрованому, але не проживаючому шостий рік в квартирі члену сім'ї, який добровільно залишив квартиру, і якому ніхто із членів сім'ї ніколи не чинив перешкод у користуванні квартирою.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подавав.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
18 лютого 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі ордеру № 445 від 17.09.1987 року згідно рішення Брежнівського РВК ОСОБА_1 на склад сім'ї із п'яти осіб,
була надана квартира за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.14)
Згідно акту про непроживання від 08.11.2018 року, виданим КПКМР «УКОЖФ», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 2013 року по теперішній час (а.с.17).
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу
Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд.
Враховуючи те, що відповідач, як член сім'ї власника житла, не проживає у квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 136, 141, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпродзержинська, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.15.5 Розділу Х111 Перехідні положення ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення складений 18.02.2019 року.
Суддя О.О. Лобарчук