Справа № 309/2749/19
Провадження № 2/309/1567/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участю секретаря : Соймик Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Сокирницька сільська рада про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом ОСОБА_5 , третя особа Сокирницька сільська рада про зобов`язання вчинити певні дії .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживають АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_5 є їх сусідом та проживає в АДРЕСА_2 та їх будинки знаходяться на суміжних земельних ділянках.

Відповідно до державного акту відповідача між його будинком та земельною ділянкою позивачів наявний відступ 1.10 м. На початку цього відступу відповідач побудував прибудову позаду якої змайстрував тимчасову прибудову, яка виходить у його двір. У цій тимчасовій прибудові відповідач розмістив курей. Разом із цим він підняв рівень ґрунту на якому розміщений курятник на висоту близько 40 см. по відношенню до їх дворогосподарства, внаслідок чого всі нечистоти та відходи життєдіяльності домашньої птиці, течуть та сиплються у їх дворогосподарство .

По периметру даху будинку відповідача встановлено водостічну трубу від опадів, однак не вмонтовано вертикальну водостічну трубу по якій би мала вода стікати у вигрібну яму, відповідно до санітарних, гігієнічних та будівельних норм. Під час дощів стічні води із висоти даху будинку відповідача стікають у їх двір, що призводить до його підтоплення.

Окрім цього, відповідач не викопав вигрібну яму для накопичення відходів життєдіяльності домашньої худоби, тому всі відходи життєдіяльності домашньої худоби стікають у їх двір, на город та на грядки. Септик для стоку каналізаційних вод є негерметичний, розміщений на відстані 1 м. від межі їх дворогосподарств що є порушенням вимог до установки септика . Відтік каналізаційних вод із будинку відповідача направлений в сторону їх городу, у зв`язку із чим каналізаційні води систематично виливаються та потрапляють на їх город, де розміщені грядки із овочами, чим самим завдає їм матеріальної шкоди.

Самостійно у добровільному порядку дану проблему із відповідачем вирішити неможливо, а тому 25.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до виконавчого комітету Сокирницької сільської ради для призначення виїзної комісії із метою фіксування та усунення відповідачем зазначених порушень. Після виїзду комісії на місце, відповідача було зобов`язано перепланувати тимчасову споруду ( курятник) таким чином, щоб відходи життєдіяльності птиці та опади із водовідвідної труби з даху будинку відповідача не попадали у їх двір, та облаштувати вигрібну яму для складування відходів життєдіяльності худоби, для запобігання протікання нечистот на їх подвір`я та город. Однак, до цього часу жодної дії по усуненню порушень норм користування земельними ділянками, відповідачем ОСОБА_5 зроблено не було.

В судове засіданні позивач ОСОБА_4 не зявився надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали покликаючись на наведені в позові обставини , просять їх задоволити та зобов`язати відповідача ОСОБА_5 демонтувати тимчасову споруду ( курятник); облаштувати вигрібну яму для складування відходів життєдіяльності худоби та птиці; перемістити септик для каналізаційних стічних вод на відстань не менше чим 2 метри від межі дворогосподарств та 20 м. до їх жилого будинку і герметично його облаштувати; зробити відвід стічної води із даху будинку у вертикальну водостічну трубу, яку вивести у водостічну яму на території свого дворогосподарства .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Кузнєцов М.О. просив відмовити в задоволенні позову покликаючись на наведені в письмовому відзиві обставини. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що частина його земельної ділянки, на якій він розмістив курей, повністю відгороджена листами шиферу, які позивачем по справі були знищені. За даним фактом ним були викликані працівники поліції, якими було роз`яснено позивачу, що це є протизаконним знищенням чужого майна. В подальшому він знову огородив вказану територію листами шиферу. Обставини, на які посилається позивач, стосовно виливання відходів життєдіяльності курей на їх земельну ділянку не відповідають дійсності, оскільки територія утримання курей огороджена бетонним бар`єром висотою приблизно 25 сантиметрів, також додатковий захист від виливання нечистот становлять листи шиферу. Позивач не надав жодних доказів того, що є факт переливу відходів життєдіяльності його курей, оскільки на його земельній ділянці, одразу за листами шиферу так само розміщені кури позивача. Також не надано жодних доказів твердженням щодо стікання відходів життєдіяльності худоби у двір позивача, оскільки єдина наявна в нього худоба це дві свині, вольєр яких знаходиться на відстані більше трьох метрів від земельної ділянки позивача без збільшення рівня ґрунту. Також він регулярно прибирає даний вольєр. Все це в сукупності унеможливлює стікання нечистот на земельну ділянку позивача. Виливи води на територію позивача наявні лише в період значних опадів, тобто таких, що виходять за рамки норми випадіння осадків. В такий час незначному підтопленню піддаються абсолютно всі житлові будинки, оскільки водовідводи не розраховані на значне перевищення норми випадіння осадків. Акт, що був складений Сокирницькою сільською радою за №38 від 06.05.2019 року про порушення ним санітарних норм не можна брати до уваги , оскільки органи місцевого самоврядування не наділені функціями щодо вирішення питань дотримання санітарно-епідеміологічних правил та норм. Одночасно він погоджується з тим , що система водовідводу з даху його будинку потребує ремонту, що і буде зроблено найближчим часом.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ч.ч.1 - 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

За змістом ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами у справі , що позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 є суміжними землекористувачами , що підтверджується державними актами на право приватної власності на земельну ділянку. ( а.с.15-16)

Також в судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем , що він на межі своєї земельної ділянки та земельної ділянки, якою користуються позивачі здійснив будівництво тимчасової споруди- курятника.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч.1 ст. 375 ЦК України).

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч.3 ст. 375 ЦК України).

Разом з тим, як передбачено ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом , якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 103 ЗК України зміст добросусідства полягає в тому, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати способи використання земельних ділянок, відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Зведенням цієї будівлі (курятника) відповідач створив незручності для позивачів, обмежив їх право використовувати власну земельну ділянку за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку. Крім того, такий стан призводить до порушення санітарних норм, а відсутність водостічних труб на цій споруді підтоплення дворогосподарства позивачів.

Викладене підтверджується наявними у справі актом обстеження дворогосподарств та фотознімками ( а с. 12, 14, 17, 20).

У відповідності до п.3.25а* наказу Держкоммістобудування №44 від 17 квітня 1992 року «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень. ДБН 360-92» відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1.

Згідно п.п.3.26, 3.31 цього ж наказу, відповідно до санітарних вимог сараї для утримання худоби і птиці повинні знаходитись у глибині двору не ближче 12 м. від сусідніх садиб.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства України, а також враховуючи, що тимчасова споруда -курятник знаходиться на межі дворогосподарств сторін вимоги в частині демонтажу курятника підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 4, 15, 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм, а при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Так, п. 1.1. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.03.2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до п.2.21,2.22 даного наказу, рідкі відходи (сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах), вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку.

В судовому засіданні встановлено , що у дворогосподарстві відповідача ОСОБА_5 вигрібна яма для накопичення відходів життєдіяльності худоби - відсутня. Даний факт підтверджено актом комісії обстеження дворогосподарств № 30 від 06.05.2019 р. та фотознімками ( а.с.12, 18) , протилежне відповідачем не доведено, а тому вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_5 облаштувати вигрібну яму для складування відходів життєдіяльності худоби та птиці слід задоволити.

В судовому засіданні встановлено , що на даху будинку відповідача ОСОБА_5 зроблено систему водовідведення , однак в ній відсутня вертикальна водостічна труба, внаслідок чого під час дощу вода стікає у двір позивача. Даний факт підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом та не заперечується відповідачем , а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зробити відвід стічної води із даху будинку у вертикальну водостічну трубу, яку вивести у водостічну яму на території свого дворогосподарства також підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку не підлягають до задоволення вимоги позивача в частині перемістити септик для каналізаційних стічних вод на відстань не менше чим 2 метри від межі дворогосподарств та 20 м. до будинку позивача, і герметично його облаштувати , оскільки позивачем не подано суду доказів та не доведено на якій відстані від дворогосподарства позивача розміщений септик та чи взагалі наявний на території відповідача септик для каналізаційних стічних вод .

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - задоволити частково .

Зобов`язати ОСОБА_5 мешканця АДРЕСА_2

1. Демонтувати тимчасову споруду (курятник)

2. Облаштувати вигрібну яму для складування відходів життєдіяльності худоби та птиці.

3. Зробити відвід стічної води із криші будинку у вертикальну водостічну трубу, яку вивести у водостічну яму на території свого дворогосподарства.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 грудня 2019 р.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.