ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 384/598/14-ц

провадження № 22-ц/4809/61/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А.,Чельник О.І.

з участю секретаря: Федоренко Т.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2018 року, у складі головуючого судді Галицького В.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

В обгрунтування позову посилалося на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого з 21.12.2009 року є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 15 липня 2008 року.

Відповідно до зазначеного кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у розмірі 196 700,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути його у повному обсязі не пізніше 16.07.2029 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту проценти за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється шляхом внесення ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору розмір щомісячного ануїтетного платежу складає 2355,00 доларів США.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 217256 від 15.07.2008 року, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань.

Позивач вказував, що відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідачам були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ними, не виконуються.

Вказує, що станом на 03.07.2014 року заборгованість складала - 207 865,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014 року становить 2 461 352,27 грн., з яких: 179 158,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014 року становить 2 121 429,88 грн. - кредитна заборгованість; 26469,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014 року становить 313429,30 грн. - заборгованість по процентам; 333,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014 року становить 3945,46 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 1904,22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014 року становить 22548,06 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 липня 2008 року в розмірі 207865,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014 року становить 246 1352,27 грн. та суми сплаченого судового збору.

Збільшивши позовні вимоги позивач просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості станом на 21.09.2016 року у розмірі 263 180,06 доларів США з яких: 179 158,04 доларів США - кредитна заборгованість; 84 022,02 доларів США - заборгованість по процентам та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 868 533 грн. 79 коп., з яких: 142 737,33 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 725796,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 179 158,04 доларів США кредитної заборгованості, 84 022,02 доларів США заборгованості по процентам, а всього заборгованості за кредитним договором в сумі 263180, 06 доларів США. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 142 737,33 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 725 796 грн. 46 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, а всього пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 868 533,79 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на недоведеність позовних вимог позивача ,а також на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовнх вимог, оскільки позивачем не ставилося питання про стягнення пені в гривні ,а суд стягнув пеню у гривні. Також посилається на те, що суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення , а рішення суду залишити без зміни. Позивач просив проводити розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_3, який просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позов в частині стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1, послався на доведеність позовних вимог позивача та наявність у ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Під час стягнення такої заборгованості судом було враховано заяву позивача про збільшення позовних вимог та розрахунок заборгованості за кредитом на день таких збільшень.

Щодо вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитом із ОСОБА_2 суд першої інстанціїх послався на те, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами існування будь-якого поручительського зобов'язання ОСОБА_2 перед банком.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам та підлягає скасуванню у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року , пені за прострочення сплати основної кредитної заборгованості та пені за прострочення сплати процентів.

В частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 суд дійшов правильного висновку про відсутність у ОСОБА_2 будь - яких поручительських зобов'язань перед банком ,пославшись на висновок судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-4/1043 від 16.06.2017 року, що підписи у договорі поруки №217256 від 15 липня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, у графі «Поручитель ОСОБА_2» (підпис), виконано не ОСОБА_2 а іншою особою (том 2, а.с. 234-238).

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 15 липня 2008 року.

Згідно вказаного кредитного договору позивач зобов'язався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 196 700 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором (за умовами пункту 1.1.) (том.1, а.с. 5-13).

Відповідно до пункту 1.2.2. кредитного договору, позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 16.07.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. договору.

Згідно пункту 5.3. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього Договору.

Пунктами 12.1., 12.2. кредитного договору передбачений порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку, зокрема: відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у пунктах 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Зазначене у п.12.1. Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 13 цього Договору.

Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором та/або «кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується випискою за особовим рахунком №7100 (том .1, а.с.227).

Відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у зв'язку із чим, утворилася заборгованість.

Боржнику - ОСОБА_1 було направлено лист-вимогу №30-11/13609 від 20.06.2014 року щодо погашення заборгованості (Том1, а.с. 46-47).

Проте, вказаний лист-вимога залишений без відповіді та реагування.

Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не була погашена.

Звертаючись із позовом до суду у серпні 2014 році позивач просив стягнути суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 липня 2008 року в розмірі 207865,05 доларів США.

Вказана заборгованість на підставі довідки розрахунку заборгованості за кредитом станом на 03.07.2014 року складалася із - 179 158,04 доларів США. - кредитної заборгованості; 26 469,59 доларів США - заборгованості по процентам; 333,20 доларів США - пеня за прострочення сплати за кредитом; 1904,22 дол. США. - пеня за прострочення сплати процентів.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, із ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за розрахунком, який був поданий позивачем разом із позовом станом на 03.07.2014 року, оскільки позивач звернувся із вимогою про дострокове стягнення усієї суми (том 1 а.с.17-27).

Доводи відповідача - ОСОБА_1, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав є необґрунтованими, оскільки строк дії кредитного договору встановлено до липня 2029 року, з вимогою про повернення суми кредиту у повному обсязі АТ «УкрСиббанк» зверталося у червні 2014 року ,а у серпні 2014 року звернулося із позовом до суду про повернення суми кредиту.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до приписів ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року, пені за прострочення сплати основної кредитної заборгованості та пені за прострочення сплати процентів, із ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення заборгованості з урахуванням розрахунку такої заборгованості станом на день пред'явлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту.

Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині стягнення заборгованості, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2018 року в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_1 - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - задовольнти частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму боргу за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року в розмірі - 205 627,63 доларів США, що складається із кредитної заборгованості у розмірі -179 158,04 доларів США та заборгованості по процентам у розмрі - 26 469,59 доларів США.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () пеню за прострочення сплати основної кредитної заборгованості у розмірі -9336,26 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі - 53356,24 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

24.01.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

О.І. Чельник