ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/8608/13-ц

провадження № 22-ц/4809/1716/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - Держави Україна, в особі Державного казначейства України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та від імені ОСОБА_4 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2019 року у складі головуючого-судді Драного В. В.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 звернулися в суд із заявою до Держави Україна, в особі Державного казначейства України, про відновлення втраченого судового провадження (а.с.3-11 т. 1).

У вересні 2019 року заявники подали заяву про забезпечення позову (а.с.133-146 т. 1), в якій просили:

1) виконати забезпечення позову на вимоги їхніх письмових заяв до суду, що є об`єктивно обумовлено причинами і обставинами, які б унеможливлювали упереджене зволікання, завідомо незаконне, штучне затягування процесуальних строків судового процесу і негайне виконання рішення суду України, на виконання беззаперечних вимог ст. 56 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», по суті позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з державного бюджету України, яка складається з наступних сум відшкодування на користь позивачів з відповідних фондів забезпечення судових рішень суду України: родині позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - 108 000 000 грн. у повному обсязі, суми ціни позову у цілому; родині позивачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 - 96 000 000 грн. у повному обсязі, суми ціни позову у цілому;

2) на підставі ч.2 ч.3 ст. 122 КПК України відшкодувати потерпілим, цивільним позивачам їх особисті матеріальні витрати, пов`язані із їх участю, як потерпілих у кримінальному провадженні, що здійснюються за рахунок коштів державного бюджету України в порядку, передбаченому КМУ;

3) виконати судом вимоги ухвали Кропивницького апеляційного суду від 08.08.2019 року по справі № 405/8608/13 провадження 22ц-/4809/19;

4) приєднати до загального судового провадження і розгляду у суді належним чином у Ленінському районному суді м. Кіровограда матеріали і документи справи про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2019 року заяву про забезпезпечення позову залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та від імені ОСОБА_4 подали до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права поставили ставить питання про скасування вказаної ухвали, просили ухвалити нове рішення по суті вимог заяви про забезпечення позову і відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України у сумах відшкодування матеріальної і моральної шкоди:

- родині позивачів ОСОБА_2 , у складі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (передчасно померлої) загальна сума ціни позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди з Державного Бюджету України стягнути на користь позивачів з відповідних фондів забезпечення судових рішень Суду України - грн, у повному обсязі на особистий рахунок ОСОБА_1 .

- родині позивачів ОСОБА_8 , у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 (передчасно померлої), - 96 000 000 грн, через нарахування цих коштів на особистий рахунок ОСОБА_3 .

Окремою ухвалою апеляційного суду поставити питання про приєднання до загального судового провадження і розгляду у суді належним чином, у Ленінському райсуді м. Кропивницький матеріали і документи справи про відновлення втраченого судового провадження на виконання ухвали Кіровського райсуду м. Кропивницький про передачу справи від 05.07.2019 року № 405/8608/13-ц.

Окремою ухвалою апеляційного суду відшкодувати потерпілим, цивільним позивачам їх особисті матеріальні витрати, пов`язані із їх участю, як потерпілих у кримінальному провадженні, то здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відшкодувати потерпілим, цивільним позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у повному обсязі з Державного Бюджету України їх матеріальні витрати пов`язані з розглядом у Суді України справи № 405/8608/13-ц.

Посилались на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, завідомо фальсифікованою, та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, без дотримання норм процесуального права.

На думку заявників, суддя Драний В. В. є не повноважним суддею для розгляду поданої ними заяви про забезпечення позову, оскеільки раніше (2012 р.) постановляв ухвалу про свій відвід від цієї справи.

Заявники звертають увагу, що є потерпілими від злочину, а тому відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» вимагають відшкодувати їм завдану матеріальну та моральну шкоду на вказану вище суму.

Посилаються на те, що хоч потерпілі від злочину ОСОБА_5 і ОСОБА_6 померли, проте ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як правонаступники їх прав, мають право на отримання компенсації шкоди, завданої померлим.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який також діє в інтересах ОСОБА_4 , які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

Частину першу статті 150 доповнено пунктом 1-1 згідно із Законом № 263-IX від 31.10.2019\

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що у 2012 році позивачі звернтались до суду з позовом до Державного Казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, міліції та суду.

У квітні 2019 році заявники звернулись до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 405/8608/13-ц, провадження 2-в/405/1/19.

Відповідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд дійшов правомірного висновку, що заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявлені заходи по забезпеченню позову, а саме, забезпечення з відповідних фондів забезпечення судових рішень суду України: родині позивачів ОСОБА_2 - 108 000 000 грн. у повному обсязі, суми ціни позову у цілому; родині позивачів ОСОБА_6 - 96 000 000 грн. у повному обсязі, суми ціни позову у цілому, за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, при тому, що спір не вирішується по суті.

Інші вимоги заяви про забезпечення позову не є заходами забезпечення позову, які застосовуються в порядку, передбаченому главою 10 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права через розгляд заяви неповноважним складом суду не є обгрунтованими, наведені заявниками обставини не вказують на підстави, передбачені ст. 37 ЦПК України щодо недопустимості повторної участі судді у розгляді справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що заявники звільнені від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та від імені ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко