КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/16075/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/1299/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Державний орган Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Величко Т.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного органу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

у/н справи № 759/16075/17-ц № а/п 22-ц/824/1299/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у жовтні 2015 рокуОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного органу Святошинського РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві, з урахуванням неодноразових уточнень просила зобов'язати Святошинське РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зняти арешт з напівпричіпа HANGLER моделі 3SPER 24 державний номерний знак НОМЕР_1 та припинити його розшук.

В обґрунтування позову зазначала, що під час оформлення договору купівлі продажу автомобіля, який належить їй на праві власності, відповідно до біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний №. 668652 зареєстрованого в реєстрі за № 8275 від 25.11.2005, покупець дізнався у нотаріуса про накладений арешт на майно. Вказувала, що 24.12.2005 передала громадянину ОСОБА_4 напівпричіп HANGLER моделі 3SPER 24 державний номерний знак НОМЕР_1. Угода щодо відчуження напівпричепа оформлена видачею громадянину ОСОБА_4 безстрокової довіреності, оформленої нотаріально, та розпискою про отримання грошових коштів вартості напівпричіпа у розмірі 2 000 доларів США. 21.04.2012 ОСОБА_4 на підставі довіреності зняв напівпричіп з реєстрації ДАІ, а 24.10.2017 при постановці напівпричіпа на облік ОСОБА_4 дізнався, що він знаходиться під арештом на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Шеремета О.П. від 05.02.2014, виконавче провадження № 41849703.

Постановою державного виконавця від 28.01.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу. Вона звернулася до державного виконавця із заявою про скасування арешту з майна, проте отримала відповідь про те, що підстав для скасування арешту немає.

Посилаючись на те, що на час накладення арешту напівпричіп їй не належав та був знятий з реєстрації в органах ДАІ та закінчилися строки для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання просила зобов'язати Святошинське РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зняти арешт з напівпричіпа HANGLER моделі 3SPER 24 державний номерний знак НОМЕР_1 та припинити його розшук.

Ухвалою суду від 27.08.2018 до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_4

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2018 позов задоволено частково. Знято арешт та припинено розшук з рухомого майно, а саме напівпричіпа HANGLER моделі 3SPER 24, державний номерний знак НОМЕР_1, 1992 року випуск, що накладений постановою Святошинського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.02.2014, який належить позивачу на праві власності в межах виконавчого провадження № 4189703.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вказував, що суд вирішив питання про його права та обов`язки, оскільки він є стягувачем у виконавчому провадженні, не залучивши його до участі у справі. За виконавчим листом, виданим Святошинським районним судом м. Києва у справі № 2/759/4269/13 з ОСОБА_1 стягнуто а його користь 227 654 грн. Від виконання рішення суду позивачка ухиляється. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу скасована, виконавче провадження відновлено та триває. Крім цього зазначив, що позов заявлено до неналежно відповідача та суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки довіреність не є правовстановлюючим документом, а вимог про визнання права власності на напівпричіп позивачка не заявляла.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

У судовому засіданні позивач та третя особа просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 24.12.2005 передала ОСОБА_4 напівпричіп марки HANGLER моделі 3SPER 24 державний номерний знак НОМЕР_1 та видала безстрокову довіреність, посвідчену нотаріально, за що ОСОБА_4 сплатив позивачці 2000 доларів США як плату за отриманий напівпричіп.

21.04.2012 ОСОБА_4 діючи на підставі довіреності звернувся до органів ДАІ з питання зняття цього напівпричіпу з обліку та напівпричіп був знятий з реєстрації в ДАІ. Старий номерний знак на напівпричіп НОМЕР_1 ним здано в ДАІ та отримано новий транзитний номерний знак НОМЕР_2.

24.10.2017 при постанові напівпричепа на облік в ДАІ, ОСОБА_4 дізнався, що постановою головного державного виконавця Шеремета О.П., ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.02.2014 на вказаний напівпричіп накладено арешт, виконавче провадження № 41849703.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно наклав арешт на спірний напівпричіп та оголосив його у розшук , оскільки на час винесення державним виконавцем постанови, напівпричіп був знятий з реєстрації в ДАІ та ОСОБА_1 не є його власником.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто судовому захисту підлягає не будь яке право особи, а порушене або не визнане цивільне право.

Позивач у позовній заяві, вказуючи на те, що напівпричіп HANGLER моделі 3SPER 24, державний номерний знак НОМЕР_1, 1992 року випуску, на який накладено арешт у виконавчому провадженні їй не належить, а належить ОСОБА_4, фактично звернулася з позовом інтересах третьої особи, не маючи на це процесуального права. Про порушення своїх особистих прав чи інтересів у позовній заяві ОСОБА_1 не вказує.

Суд не звернув увагу на приписи зазначених норм, не проаналізував належним чином зміст позовної заяви та помилково виходив з того, що позивач звернулася до суду за захистом саме свого порушеного права.

Згідно ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час винесення постанови державним виконавцем про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 (05.02.2014) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до 82 цього Закону захист прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні відбувається шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час розгляду справи захист прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні відбувається шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Підстави для зняття арешту з майна боржника, викладені у частині 4 цієї статті. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 10.01.2014 у справі № 2/759/4269/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 227 654 грн та виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 18.12.2015 у справі № 2/759/4974/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 183 100,30 грн відкрито виконавчі провадження.

Постановою старого державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 05.04.2014 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, а 11.09.2014 року винесено постанову про оголошення розшуку автомобіля МАЗ 81144, ДНЗ НОМЕР_3 та автомобіля ВАЗ 1053, ДНЗ НОМЕР_4. Окрема постанова про накладення арешту саме на спірний автопричіп державним виконавцем не приймалася.

Постановою старого державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 28.01.2016 виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва 10.01.2014 у справі № 2/759/4269/13 повернуто стягувачу ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що не було виявлено майна, яке належить боржнику ОСОБА_1

З цих же підстав повернуто стягувачу виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва 18.12.2015 у справі № 2/759/4974/15 згідно з постановою старого державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 23.09.2016.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач як боржник у виконавчому провадженні, у разі, якщо вважала, що накладенням арешту на майно порушені її права мала право звернутися із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця. Питання ж визнання дій чи бездіяльність державного виконавця, а також питання щодо скасування постанов державного виконавця, у тому числі і щодо скасування арештів з майна за вищевказаних обставин не підлягають розгляду у позовному провадженні.

Суд на зазначені обставини уваги не звернув та помилково скасував арешт, накладений у виконавчому провадженні.

Апелянтом до апеляційної скарги додано постанову головного державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 04.10.2018 про відновлення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Святошинським районним судом м. Києва 10.01.2014 у справі № 2/759/4269/13.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За правилами цієї норми саме третя особа, якщо вона вважає, що спірний напівпричіп належить їй на праві власності може звернутися з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, надавши документи, які посвідчують його право власності на це майно.

Проте, даний позов заявлено не третьою особою, та позивач не має процесуальних прав звернення з таким позовом в інтересах іншої особи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, неправильно застосував норми матеріального права у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного органу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 22.01.2019

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна