Дата документу 23.01.2019 Справа № 334/7288/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/828/19 Головуючий у 1-й інстанції: Баруліна Т.Є.
Є.У.№ 334/7288/16 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Кулабухова І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Присяжнюка Дмитра Володимировича,

за апеляційною скаргоюОСОБА_5 в особі представника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Присяжнюка Д.В. В заяві зазначалося, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 03.07.2017 року було винесено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 суми боргу у розмірі 5 333,67 грн. На виконання вказаного судового рішення 14.08.2017 року було видано виконавчий лист №334/7288/16-ц і відкрито виконавче провадження ВП №55403290 від 19.12.2017року. Постановою державного виконавця Присяжнюка Д.В. від 13.08.2018 року накладено арешт на все невизначене нерухоме майно боржника. Посилаючись на те, що вказана постанова не відповідає вимогам п.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, представник боржника просив про задоволення скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_3

Судове рішення мотивовано тим, що дії державного виконавця узгоджуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження. Боржник постійно зареєстрована і проживає в Російській Федерації, ніякого майна, крім частки в квартирі на території України не має, доходів не отримує, має намір продати належну їй нерухомість, а тому державний виконавець обгрунтовано наклав арешт на належне боржникові майно в межах суми боргу.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 в особі представника - адвоката ОСОБА_6, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_7 і державний виконавець Присяжнюк Д.В. вказують, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників виконавчого провадження і державного виконавця, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження 55403290 від 19.12.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №334/7288/16-ц виданого 14.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 суми боргу у розмірі 5 333,67 грн., а також 2 2 631, 26 грн. судових витрат.

Державним виконавцем Присяжнюк Д.В. було зроблено запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, відповідно до наданої відповіді - інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Також було зроблено запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, відповідно до наданої відповіді - платник податків з таким податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Відповідно до запиту до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсію - інформацію не знайдено. Також інформацію не знайдено - відповідно до відповіді Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

На запит державного виконавця до АІС «Автомобіль» надійшло повідомлення, що в АІС та НАІС «Автомобіль» записи відсутні.

Крім того, 13.08.2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Присяжнюк Д.В. було здійснено вихід за адресою боржника вказаною у виконавчому документі з метою виявлення іншого майна боржника на яке можливо звернути стягнення та встановлення дійсного -фактичного місця проживання (знаходження) боржника, та було складено Акт державного виконавця, що при виході державного виконавця за адресою боржника перевірити майновий стан боржника не вбачається за можливе. Двері до приміщення не відчинили, у дверях залишено повістку.

Також, 13.08.2018 року державним виконавцем Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Присяжнюком Д.В. винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме майно боржника.

Відповідно до ст. 447 і ст. 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи і за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 13 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч.7 статті 26 цього Закону.

Згідно до ч. 1 ст. 18, ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, оскільки з 19.12.2017 року на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №334/7288/16-ц виданий 14.08.2017 року, будь-якого майна, та будь-яких доходів у ОСОБА_9 не було виявлено, однак було встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності 14/50 частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, доступ до даної квартири відсутній.

В судовому засіданні було встановлено, що боржник, яка проживає на території Російської Федерації, 13.08.2017 року видала довіреність, якою уповноважувала ОСОБА_10 продати належні їй 14/50 часток квартири , що фактично унеможливить виконання судового рішення.

Надавши оцінку всім доказам у справі за правилами ст.89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем вживаються заходи до звернення стягнення на єдине житло боржника, є неспроможними. Як встановлено судом першої інстанції відповідач на території України не проживає, є громадянкою Російської Федерації, а тому приміщення, на яке накладено арешт, не можна вважати єдиним житлом боржника.

Накладення арешту на належну боржникові частку нерухомості не свідчить про намір державного виконавця звернути стягнення на вказане майно.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено і підписано 24 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: