г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4041/18
Номер провадження 2-о/213/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Цапенко О.С.,

за участі заявника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - Стрельцова О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Інгулецький районний сектор в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання на території України,,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, посилаючись на те, що він проживав на території України з 1976 року до 30 листопада 1992 року за адресою: АДРЕСА_1, з 01 грудня 1992 року до серпня 1993 року за адресою: АДРЕСА_2. З серпня 1993 року до липня 1998 року він проживав у м. Когалім Тюменської області Російської Федерації. З серпня 1998 року і по теперішній час він проживає у м. Кривий Ріг за адресою:

АДРЕСА_3.

Для оформлення набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України звернувся до Державної міграційної служби України, яка за результатами звернення встановила, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року встановлено факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. Однак особа має право набути громадянство за умовою постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року включно.

Просить встановити факт його постійного проживання.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Інгулецький районний сектор в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання на території Україниу судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Вислухав заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вислухав пояснення заявника, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження заявник народився 24 травня 1972 року, місцем народження зазначено: Казань, ТАССР (а.с.6).

Відповідно до паспорту заявника і посвідки на постійне проживання заявник має громадянство Росії та в 1998 році прибув із Росії в місто Кривий Ріг (а.с.7-9).

Заявник навчався в Середній загальноосвітній школі №99 та в 1987 році отримав свідоцтво про восьмирічну освіту №127912 та додаток, що підтверджується довідкою, виданою 10 жовтня 2017 року Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №99 Відділом освіти виконкому Інгулецької районної у місті ради Міністерства Освіти і Науки України (а.с.11).

Як видно із трудової книжки та диплома заявника останній в період з 01 вересня 1987 року по 01 липня 1991 року навчався в Інгулецькому горнорудному технікумі, в період з 05 лютого 1992 року по 26 липня 1993 року працював на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (а.с.12, 19-25).

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян №10554 від 27 листопада 2018 року заявник проживав на території України з 01 листопада 1976 року по 30 листопада 1992 року мав реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, з 08 вересня 1998 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.26).

На заяву ОСОБА_2 про перевірку його належності до громадянства України посольство України в Російській Федерації надало відповідь від 10 листопада 2017 року №6111/19-09Іл-10304, де зазначено, що ОСОБА_2 є громадянином України відповідно ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 08 жовтня 1991 року (а.с.13).

Листом Головного Управління в Дніпропетровській області Державної Міграційної служби України від 08 жовтня 2018 року заявнику було відмовлено у встановлені належності до громадянства України, оскільки відповідно до наданих ним документів він за період проживання у іншій країні визначився із громадянством та добровільно набув громадянство Російської Федерації та має відповідний паспорт громадянина Російської Федерації. ОСОБА_2 не надано визначених документів, що підтверджують факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року (а.с.14-15).

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року включно (а.с.16-17).

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Враховуючи те, що факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період часу з 1976 року до 24 серпня 1991 року на території України, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи та підтверджується письмовими доказами, а встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання права на отримання громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 293, 318-319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Інгулецький районний сектор в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання на території Українизадовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на території України на території України з 1976 року до 24 серпня 1991 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Алексєєв