ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1014/19 Справа № 203/673/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог банк зазначив, що 05 квітня 2012 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань у ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 113531,40 грн. з урахуванням процентів за користування коштами, неустойки та комісії.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ ПриватБанк просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 05 квітня 2012 року в розмірі 113531,40 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позов банку в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк не скористався.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити частково позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з того, що банком жодним доказом не підтверджено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розумів саме ті Умови та Правила надання банківських послуг та ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт Універсальна, що додано банком до позовної заяви, а тому факт ознайомлення ОСОБА_1 з указаними Умовами і Тарифами не можна визнати доведеним, а самі Умови та Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 05 квітня 2012 року було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого ПАТ КБ ПриватБанк надав відповідачеві кредит у сумі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,4% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитним договором, є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, а саме: анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05 квітня 2012 року, витяг з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами ОСОБА_2, які викладені на банківському сайті, складає між ним та позивачем кредитний договір.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань, у відповідача станом на 31 грудня 2017 року за кредитним договором №б/н від 05 квітня 2012 року утворилась заборгованість.

Положеннями ст. ст. 526, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договорі, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Тобто, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі №441/569/17.

05 квітня 2012 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, ОСОБА_1 приєднався до запропонованої ОСОБА_2 пропозиції.

Більш того, відповідач підтвердив, що в подальшому зобов'язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 на сайті ПАТ КБ ПриватБанк.

Вимоги про визнання цього договору недійсним з передбачених цивільним законодавством України підстав відповідачем не предявлялися, своїм правом на оскарження умов виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 не скористався та проти збільшення ліміту не заперечував, продовжуючи користуватись карткою Універсальна.

Вищевказане дає підстави стверджувати, що підписавши анкету-заяву, та отримавши кредитну картку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява та картка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами ОСОБА_2, які викладені на банківському сайті, становлять між ним та ПАТ КБ ПриватБанк кредитний договір, за порушення виконання якого ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу заборгованість разом із нарахованими відсотками та пенею.

Суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідач користувався кредитною карткою, не заперечував проти підвищення кредитного ліміту відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_2, внаслідок чого суд допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, не в повному обсязі з'ясував всі обставини справи та ухвалив необґрунтоване рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.

Визначаючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що згідно анкети-заяви від 05.04.2012 року, підписаної відповідачем, він отримав кредитний ліміт на карту у сумі 2000 грн., який уподальшому було збільшено, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, наданим банком.

Як вбачається з розрахунку банку, станом на 31.12.2017 року у ОСОБА_1 перед банком утворилася заборгованість за кредитом у сумі 3513,02 грн.

Колегія суддів погоджується з таким розрахунком та вважає за необхідне стягнути зазначену суму з відповідача на користь банку.

Крім того, апеляційний суд погоджується з розрахунком банку суми пені та комісії у розмірі 4870,92 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки Тарифами обслуговування кредитних карт передбачено щомісячну комісію та пеню від суми загальної заборгованості.

Що стосується заборгованості по процентам за користування кредитом, то колегія суддів, перевіривши розрахунок банку, не може з ним погодитися, у звязку з чим зазначає наступне.

Як вбачається з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт, за користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків у розмірі 20,40 %. З 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року передбачено зміну процентної ставки по кредитним картам. Згідно розрахунку заборгованості по процентам, банком застосовано процентну ставку 20,40% з 06.05.2012 року по 31.08.2014 року, процентну ставку 34,80% - з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року та процентну ставку 43,20 % - з 01.04.2015 року по 31.12.2017 року.

Враховуючи період заборгованості, розмір заборгованості по тілу кредиту у сумі 3513,02 грн. та наведені вище процентні ставки, з відповідача ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість по процентам у сумі 6484,13 грн., яка розрахована за формулою: відсотки=сума боргу * процентна ставка / 100% / 360 днів * кількість днів. В іншій частині цих позовних вимог банку слід відмовити.

Щодо стягнення штрафів, то колегія суддів вважає за необхідне відмовити банку в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку(штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором протирічить положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, то вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів, що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк підлягають стягненню судові витрати в розмірі 608,33 грн., виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банка ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 05 квітня 2012 року, яка станом на 31 грудня 2017 року становить 14 868,07 грн. та складається з:

- 3513,02 грн. - заборгованість за кредитом;

- 6484,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4870,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банка ПриватБанк судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 608,33 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р.Куценко

ОСОБА_3