Справа № 438/1750/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/2665/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

Червінського І.М. представника ПАТ «УніверсалБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (в подальшому «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в кінцевій редакції позовних вимог якого просило суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданого відповідача на користь Банку 171 724, 85 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 04.03.2008 року між Банком та відповідачем було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL 2348 у вигляді ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 140 000 доларів США, та додаткову угоду № ВL 2348/ ВL2348-КL+ до Генерального договору про надання кредитних послуг ВL 2348 про надання коштів в сумі 140 000 доларів США строком на 12 місяців з процентною ставкою 14 % річних (в подальшому „Кредитний договір).

В передбачені Кредитним договором терміни відповідач кошти не повернув і станом на 17.02.2016 року його заборгованість перед Банком становить 171 724, 85 доларів США, з яких: заборгованість по сумі кредиту 85 188, 80 доларів США, відсотки за користування кредитом 21 155, 72 доларів США, 65 380, 33 доларів США підвищені відсотки (а.с. 2-4, 176-180).

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року, що оскаржується, позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства" Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором № ВL 2348/ВL2348-КL+ від 04.03.2008 року в розмірі 171 724, 85 дол. США, що еквівалентно офіційному курсу гривні на день ухвалення рішення 4 378 983 грн. 67 коп. та 3 654 грн. понесених судових витрат(а.с. 201-202).

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року залишено без задоволення (а.с. 204, 216) і згаданий відповідач оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що Банк „не надав жодного доказу про видачу самих грошових коштів в повному обсязі.

Стверджує, що „мав намір клопотати в суді першої інстанції про судово-бухгалтерську експертизу для встановлення правильності нарахування розміру боргу, про те був позбавлений такого права, оскільки суд не повідомив про час і місце розгляду справи та виніс заочне рішення, призначити яку просить суд апеляційної інстанції (а.с. 221-225).

Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року апеляційний розгляд справи було призначено на 25 лютого 2019 року (а.с. 231), однак 22 лютого 2019 року апелянтом ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи «у зв`язку з тим, що (він) перебуватиме у відрядженні у м. Київ» (а.с. 241).

Адвокат Курка Н.П., представник апелянта ОСОБА_1 , будучи 24 січня 2019 року належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи 25 лютого 2019 року (а.с. 236), в судове засідання також не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив.

Як стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, судові повістки про виклик в судове засідання на 13 травня 2019 року, апелянт ОСОБА_1 і його представник, адвокат Курка Н.П., отримали, відповідно, 27 та 25 березня 2019 року (а.с. 249, 250), однак повторно в судове засідання не з`явилися.

При цьому адвокатом Курка Н.П. в день апеляційного розгляду справи (13.05.2019 року) особисто було подано до канцелярії Львівського апеляційного суду клопотання від апелянта ОСОБА_1 з проханням «справу слухати без (його) участі за участю (його) представника адвоката Курки Назара Петровича» (а.с. 251), а також його ( ОСОБА_2 ) особисте клопотання про «перенесення справи на інший день» «у зв`язку з хворобою» (а.с. 253).

За правилами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Дана справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції з 01 грудня 2014 року і матеріалами справи безспірно стверджується, що 20 грудня 2014 року відповідач (апелянт) отримав пред`явлений до нього Банком позов (а.с. 62). Заява відповідача про перегляд заочного рішення ним датована 21 листопада 2016 року (а.с. 24). Відтак, відповідачу більше 4-х років відомо про претензії Банку до нього з приводу виконання ним умов Кредитного договору, а також більше 2-х років відомо про оскаржуване ним рішення, а відтак у відповідача та його представника було достатньо часу для надання до суду всіх пояснень і доказів, які вони вважали за доцільне надати суду.

Крім того, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто процесуальним законом суду апеляційної інстанції надано право розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки, тим більше - повторної.

За наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта і його представника на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника Банку, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як стверджується матеріалами справи, ще 07 червня 2014 року відповідач отримав від Банку письмову Вимогу про негайну сплату простроченої ним заборгованості за Кредитним договором, яка (Вимога) обґрунтовується тим, що відповідачем (як позичальником) було отримано від Банку кредит у розмірі 140 000 доларів США (а.с. 37, 38), а 20 грудня 2014 року відповідачем було отримано позовну заяву Банку з аналогічним обґрунтуванням (а.с. 62).

Позивачем не було подано до суду будь-яких доказів стосовно того, що ним оспорювався факт отримання кредитних коштів саме у вище згаданому розмірі, і у апеляційній скарзі не зазначено у якому саме розмірі (по версії апелянта) ці кредитні кошти ним були отриманими у Банку.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що Банк „не надав жодного доказу про видачу самих грошових коштів в повному обсязі, до уваги прийматися не можуть.

Як вже зазначалося вище, відповідач (апелянт) ще 07 червня 2014 року отримав від Банку письмову Вимогу про негайну сплату простроченої ним заборгованості за Кредитним договором (а.с. 37, 38), а 20 грудня 2014 року ним було отримано позовну заяву Банку (а.с. 62).

Відповідачем не було подано до суду будь-яких заперечень (клопотань, заяв тощо) на поданий Банком позов, натомість ним неодноразово подавалися до суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи (а.с. 63, 110, 210) та 6 (шість) разів апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у даній справі (а.с. 73, 92, 119, 167, 181, 193), яка перебувала в провадженні суду першої інстанції майже два роки.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач „мав намір клопотати в суді першої інстанції про судово-бухгалтерську експертизу для встановлення правильності нарахування розміру боргу, про те був позбавлений такого права, оскільки суд не повідомив про час і місце розгляду справи та виніс заочне рішення, також до уваги прийматися не можуть.

15 грудня 2017 року набув чинності новий ЦПК України, статтею 106 якого встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, однак за майже 17 місяців (з 15 грудня 2017 року і до дня ухвалення судом апеляційної інстанції даної постанови) відповідач (апелянт) не скористався наданим йому правом самостійно замовити та подати до суду висновок експерта «для встановлення правильності нарахування розміру боргу», а тому доводи апеляційної скарги і в частині призначення судом апеляційної інстанції судово-бухгалтерської експертизи по справі до уваги прийматися не можуть.

А інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 травня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.