КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року місто Київ.

Справа 373/1367/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1154/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року ( ухвалене у складі судді Керекези Я.І, інформація про дату складання повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В

1 серпня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.07. 2014 року в розмірі 27824, 61 грн , що складається із заборгованості по процентам за користування кредитом - 21821,70 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3254, 00 грн., штрафу - 500, 00 грн., 1301, 17 грн., - штрафу ( процентна складова), та повернення судового збору в сумі 1762, 00 грн. свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2014року укладений кредитний договір № б/н, відповідно для кого відповідач отримав кредит в розмірі 900, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши кредит, проте відповідачем умови кредитного договору не виконувалися у повному обсязі, внаслідок чого станом на 31.05.2018 року утворилась вищезазначена заборгованість перед банком.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року у задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду , 22 листопада 2018 року Литвиненко ОленаЛеонідівна в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу заявник обґрунтував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконним.

Вказувала на те, що відповідач, підписуючи анкету-заяву від 25.07.2014 року, погодився з усіма істотними умовами кредитного договору, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Кредит отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, а розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Ухвалою від 22 грудня 2018 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду відповідач станом на 22 січня 2019 року не направив. За вказаною позивачем в позові адресою поштову кореспонденцію не отримав.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України,розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевказані норми, колегія суддів ухвалила розглядадти справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норм ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов' язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження позовних вимог, до суду першої інстанції подано розрахунок заборгованості відносно ОСОБА_1 станом на 31.05.2018 року, що підписаний від імені представника банку без зазначення прізвища, імені та по батькові останнього та його посади (а.с. 70); копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ( а.с. 8); витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с. 9); Витяг із Умов і правил надання банківських послуг від 06.03.2010 (а.с. 10-33); копію паспорта відповідача ( а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. З ст. 12 та ч.І ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомитисуд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з недоведеності позивачем заявлених позовних вимог.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви визначено, що Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між відповідачем та Банком Договір про надання банківських послуг.

Дослідивши анкету-заяву ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що дана заява є нечитабельною та з неї не можна встановити, яким числом вона датована, яка банківська карта була оформлена, який кредитний ліміт встановлено та строк дії картки. Не вбачається з цієї заяви і те, що відповідач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем взагалі не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, в тому числі і у зазначений в позовній заяві спосіб.

До апеляційної скарги представник позивача не долучив іншу копію анкети-заяви, з якої суд міг би встановити обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.

Окрім того, як на час розгляду справи судом першої інстанції так і до апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником на картковий рахунок.

Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.07.2014 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Доводи апеляційної скарги з приводу помилковості висновку суду, щодо недоведеності факту укладення договору, колегія не приймає з огляду на якість поданої суду анкети заяви та через недоведеність отримання відповідачем картки та відповідно грошей в борг в розмірі 900,00 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам позивача у сукупності з наданими ним доказами, висновки суду щодо недоведеності позивачем факту отримання відповідачем в борг на його картковий рахунок коштів в сумі 900,00 грн., або доказів про те, що відповідач розраховувався карткою, використавши таку суму за придбання товарів чи послуг, відповідають обставинам справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Також, колегія суддів , не може виходити з того, що відповідач не заперечував вимоги банку, так як в справі відсутні докази про обізнаність відповідача про подання позову до суду, а також доказів про отримання ним апеляційної скарги. Вся поштова кореспонденція повернулась на адресу судів без вручення відповідачу.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 375 ЦПК України залишає його без змін.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 22 січня 2019року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Іванченко М.М.

Рубан С.М.