КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Шум Л.М.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

27 грудня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС Прінт Плюс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, індексу інфляції, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 19 грудня 2019 року з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України, тому апеляційне провадження у вказаній справі не може бути відкрито, а процедура апеляційного розгляду розпочата з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень п.п.4-6 ч.2 ст.356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено, зокрема рішення або ухвала, що оскаржуються, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо), а також нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порушень положень п.п.4-6 ч.2 ст.356 ЦПК України не зазначила в чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції не зазначила які обставини неправильно встановлені судом та не вказала яким доказам судом надано неправильної правової оцінки, а також що саме вона просить зробити із оскаржуваним рішенням.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Проте, в порушення вимог вказаної статті апелянтом було подано апеляційну скаргу з додатками на 19 аркушах та додано два примірника апеляційної скарги на три сторінки кожен без додатків до них.

Окрім того, апеляційну скаргу було подано 19 грудня 2019 року, в якій ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 10 грудня 2019 року, проте до апеляційної скарги нею не було додано клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду. При цьому із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була присутня при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення. В даному рішенні зазначено, що з повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 31 жовтня 2019 року (а.с.82).

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані не поважними.

При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали особа має звернутися до апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Оскільки апелянтом не порушено питання про поновлення процесуального строку, то апеляційна скарга вважається такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у позовній заяві просила стягнути з ТОВ «АВС Прінт Плюс» невиплачену заробітну плату у розмірі 2232,54 грн; середній заробіток за час затримки виплати по виплаті заробітної плати та понесені збитки з врахуванням індексу інфляції на суму 33 792 грн, а також моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом наведеної норми Закону позивачі мають пільги зі сплати судового збору виключно за позовними вимогами, що стосуються стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За іншими позовними вимогами у трудових спорах позивачі від сплати судового збору не звільняються.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Згідно з правовим висновком, наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12 - 301гс18) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, ОСОБА_1 не звільнена за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та за стягнення моральної шкоди й апелянт має сплатити судовий збір за дві майнові вимоги у розмірі 1057,20 грн (704,80х150%).

За правилами ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 названого Кодексу, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків, а саме: зазначити в чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та вказати, що саме необхідно зробити із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, надати копії доданих письмових матеріалів до апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, подати клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропуску, а також подати оригінал квитанції на підтвердження сплати судового збору у зазначеному розмірі або документи, що можуть підтверджувати звільнення від такої сплати.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року залишити без руху та встановити строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський