Справа № 242/6603/18
Провадження № 2/242/97/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, вул.Гагаріна, 5/38. У квартирі зареєстрована, але з лютого 2015 р. не мешкає ОСОБА_2 Реєстрація відповідачки у квартирі змушує її нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати та комунальних послуг, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним їй майном, порушує її право власності. Просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання якої зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 38 в будинку № 5, розташованому по вулиці Гагаріна міста Авдіївка Донецької області.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.12.2018 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу від 28.05.1998 р. квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, вул.Гагаріна, 5/38, належить ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/5012 від 28.11.2018 р., за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, вул.Гагаріна, 5/38, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.9-10).

Як вбачається з копії Акту від 05.12.2018 р., ОСОБА_2 не мешкає за адресою: м.Авдіївка, вул.Гагаріна, 5/38, з 2015 р. по теперішній час.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі з 2015 року, і це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 319,391 ЦК України, ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, до ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, про визнання втративши право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання якої зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 38 в будинку № 5, розташованому по вулиці Гагаріна міста Авдіївка Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.02.2019 р.

Суддя