Провадження № 2/760/4755/19
Справа №760/9789/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2018 р. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням поданої 31.01.2019 р. на виконання вимог ухвали суду від 03.05.2018 р. про залишення позовної заяви без руху, заяви про усунення недоліків, просить:

визнати недійсним заповіт від 08 вересня 2017 р., складений на території ГБУЗ РК Сімферопольської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №6 та посвідчений нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко Авелом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №1-616.

Ухвалою суду від 11.02.2019 р., цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, направлено до Київського апеляційного суду (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 2 А) для визначення підсудності місцевому загальному суду міста Києва та передачі на розгляд відповідному суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.12.2019 р., у визначенні суду для забезпечення розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, - відмовлено.

Справу повернуто до Солом`янського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви дійшов висновку про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше передбачено законом.

Однак, за правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ставить питання про визнання недійсним заповіту від 08 вересня 2017 р., складеного на території ГБУЗ РК Сімферопольської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №6 та посвідченого нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко Авелом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №1-616, яким ОСОБА_3 все її майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_2 .

В даному випадку предметом позову є визнання правочину щодо нерухомого майна недійсним, а тому до вказаних правовідносин мають застосовуватися саме правила виключної підсудності, передбачені ст. 30 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 вперше склала заповіт 04 вересня 2012 року, згідно якого належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , заповідала їй, ОСОБА_1 Заповіт, який був складений 08 вересня 2017 року, вважає недійсним з огляду на те, що він був посвідчений на території лікарні швидкої допомоги, що ставить під сумнів перебування заповідача у здоровому глузді. Згідно змісту заповіту від 08.09.2017 року, ОСОБА_3 все належне їй майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_2

Діючим цивільно-процесуальним законодавством передбачено, що усі позови, які виникають з приводу нерухомого майна, мають пред`являтися до суду за місцезнаходженням такого майна або основної його частини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 41, 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК 2004 року) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114ЦПК 2004 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об`єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

З поданої ОСОБА_1 заяви про усунення недоліків вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_3 заповіла ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу, належала їй на праві приватної власності.

Відповідно до заповіту від 08.09.2017 року, ОСОБА_3 все належне їй майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_2 .

Отже, до спадкового майна належать як квартира, що розташована в м. Києві , так і квартира , що розташована в м. Євпаторії АРК, а спір стосується декількох об`єктів нерухомого майна.

В той же час, матеріали справи не містять відомостей щодо вартості даних об`єктів нерухомого майна, а тому встановити яка саме квартира вартує більше не вбачається можливим.

Як роз`яснено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Таким чином, відповідно до ст. 30 ЦПК України даний позов не підсудний Солом`янському районному суду м. Києва, оскільки повинен подаватись за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу якого заявлено позовні вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що спір між позивачем та відповідачем виник з приводу нерухомого майно (квартири, що розташована в м. Києві , так і квартири , що розташована в м. Євпаторії АРК), та не відносяться до території Солом`янського району м. Києва, дані вимоги повинні розглядатись судом за місцем знаходження нерухомого майна, а тому суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви підлягають направленню за територіальною підсудністю до належного суду, а саме до Голосіївського районного суду м. Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14 А), за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 32, 187, 353-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, передати на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14 А).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.