Справа № 135/1696/18
Провадження № 2/135/56/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

з участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був визначений рішенням Ладижинського міського суду від 28.04.2009 у цивільній справі №2-117/2009 в розмірі 500 грн. Просив змінити розмір стягуваних аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На обгрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 2009 року з відповідача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Як стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 працевлаштувався та працює в ПАТ «Миронівський хлібопродукт», де щомісячно отримує заробітну плату. У звязку із цим змінився матеріальний стан відповідача по справі порівняно з 2009 роком, коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно. Вважає, що визначений раніше розмір аліментів занадто малий для утримання дитини, тому враховуючи зміни що відбулися в законодавстві та в матеріальному стані відповідача існує необхідність в їх збільшенні шляхом визначення у відсотковому співвідношенні до доходу відповідача ОСОБА_3 Тому просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутності через неможливість прибути у судове засідання, заперечень щодо позову ОСОБА_2 не має, позовні вимоги визнає.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін даного цивільно-правового спору народилась дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 193010 (а.с.7).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.04.2009 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн, щомісячно і до досягнення сином повноліття, що підтверджується копією рішення від 28.04.2009 по справі №2-117/2009 (а.с.6).

Перешкод для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів судом не встановлено.

Судом встановлено, що аліменти на утримання дитини, які стягуються у твердій грошовій сумі, не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини, тому суд вважає, що права сина сторін на належне утримання з боку батька порушені та підлягають судовому захисту.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 01 грудня 2018 року становить 2027 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни способу стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 щодо зміни способу стягнення аліментів і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Поряд з цим враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову, оскільки відповідач відзиву на позов до суду не подавав. Зокрема, що сторони мають спільну дитину неповнолітнього сина ОСОБА_4, спосіб утримання якого є предметом даного спору і на утримання якого з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.04.2009 в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що сплачувані відповідачем аліменти у твердій грошовій сумі недостатньо та у неповній мірі забезпечують матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України.

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на матеріальне утримання з боку батька ОСОБА_3 порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на утримання дитини: ПобережногоАнтона Сергійовича, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши їх у частці від доходу в розмірі однієї чверті (1/4 частини) його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704 грн 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 11.02.2019.

Суддя