У Х В А Л А

15 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 462/4027/18

провадження № 61-2930ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова 21 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Залізничного ВП ГУНП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

3 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення з Держави України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь 40 000 грн моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчими Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000251 від 30 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 КК України, де вона є потерпілою. В даний час слідчі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше не працюють в Залізничному ВП ГУНП у Львівській області, а досудове розслідування в вищевказаному кримінальному провадженні веде слідчий ОСОБА_5 Вже понад 3 роки триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, що є протиправним. Слідчим умисно не було допитано мешканців будинку АДРЕСА_1, не забезпечено явки ОСОБА_5 на допит, не допитано як свідків усіх мешканців квартири АДРЕСА_2, проігноровано її вимогу про здійснення перехресного допиту із ОСОБА_5, що є головним підозрюваним у даному кримінальному провадженні, не надавалися матеріали кримінального провадження для ознайомлення, що є порушенням статті 56 КПК України, не проводилося жодних слідчих дій. 22 травня 2017 року слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 00000251 від 30 січня 2015 року у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 КК України. Копію постанови слідчий їй не надіслав, що є порушенням частини 6 статті 284 КПК України. 5 лютого 2018 року Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/276/18 винесено ухвалу, якою її скаргу задоволено, постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 22 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 00000251 скасовано. Оскаржувана постанова слідчого від 22 травня 2017 року винесена передчасно та без проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій. В матеріалах справи знаходиться письмове доручення про проведення слідчих (розшукових) дій слідчого ОСОБА_2 від 5 жовтня 2015 року. Проте доручення слідчого ОСОБА_2 залишилося невиконаним слідчими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Зазначає, що триває повна бездіяльність органу досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні. Звертає увагу на бездіяльність начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Шкодина О. П. котрий, відповідно до наданих йому законом повноважень, мав би контролювати хід досудового розслідування та у разі бездіяльності дати вказівку слідчому, чого зроблено не було. Вбачає в діях слідчих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 зловживання владою, службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самих себе всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, її свободам та інтересам та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 КК України. Вказаними діями слідчих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 їй завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушенні режиму сну, через повну бездіяльність слідчих, їх умисел на закриття кримінального провадження за нібито відсутністю ознак кримінального правопорушення, що негативно вплинуло на звичний ритм її життя. Розмір моральної шкоди оцінює в 40 000 грн, з розрахунку по 10 000 грн за кожен рік бездіяльності. У зв'язку з вищевказаним, просить суд позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова 21 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з наступного.

Оскільки підставою для відшкодування шкоди позивач зазначала бездіяльність слідчих Залізничного ВП ГУНП у Львівські області в частині неналежного виконання своїх службових обов'язків, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України, яка визначає відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду

Разом з тим, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на Державу Україна.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (справа № 6-440-цс16).

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідачів, причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідачів та спричинення моральної шкоди позивачу.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність обставин, які є підставою для відповідальності.

7 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова 21 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 січня 2019 року, у якій просила скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова 21 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко