Справа № 766/2734/18
13 лютого 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
за участю секретаря Красновського В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 05.01.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачем у них не склалось у звязку із різними характерами та поглядами на сімейне життя, у звязку із чим фактичні шлюбні відносини у них припинилось у листопаді 2005 року, сторони почали проживати окремо і вести господарство окремо один від одного. 10.07.2006 року позивач за рахунок власних коштів, отриманих від продажу 28.10.2005 року квартири АДРЕСА_1, яку подарували батьки, набула права власності на житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби. 05.04.2007 року рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона шлюб між сторонами, зареєстрований 05.01.2002 року Комсомольським відділом РАГС м.Херсона розірвано. На сьогоднішній день у позивача виникло бажання подарувати вказаний будинок своїм дітям, однак при підготовці документів у нотаріуса, стало відомо, що зазначений будинок вважається спільною сумісною власністю подружжя, тобто позивача та відповідача. У звязку з викладеним, позивач просить визнати житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби особистою приватною власністю ОСОБА_1.
Ухвалою суду від 26.03.2018 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання.
Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що обставини, зазначені позивачем в позові, не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.07.2006 року житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби належить ОСОБА_1.
Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 05.04.2007 року шлюб між сторонами, зареєстрований 05.01.2002 року Комсомольським відділом РАГС м.Херсона розірвано.

Згідно договору дарування від 23.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №3819, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2.

У відповідності до ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1 )майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.325 ЦК України субєктами права приватної власності є фізичні особи та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином спірний будинок є особистою приватною власністю позивача, так як не придбаний за спільні кошти подружжя, хоч у в період перебування сторін в шлюбі, і такий висновок суду повністю узгоджується з вимогами ст.57 СК України.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки право позивача вільно розпоряджатися нерухомим майном, яке є його особистою приватною власністю, не визнавалось, він правомірно звернувся до суду за захистом не визнаних прав і суд відповідно до норм діючого законодавства, вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за позивачем право особистої приватної власності в період шлюбу майно.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати житловий будинок №34, який розташований за адресою: м.Херсон, с.Геологів, вул.Дружби особистою приватною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан