КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 370/557/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Мазка Н.Б.

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення доказів в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та не майнової шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила стягнути з відповідача у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди гроші в сумі 262 575 грн. та моральної шкоди в сумі 64 000 грн.

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулась із заявою про забезпечення доказів, у якій просила: заборонити позивачу продавати, дарувати, переміщати в інше місце зберігання автомобіль Peuqeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_1; зберігати даний автомобіль у стані в якому він був на день проведення експертизи.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10.10.2018 заяву про забезпечення доказів задоволено. Заборонено ОСОБА_2 продавати, дарувати, переміщати в інше місце зберігання автомобіль Peuqeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_2 та зобов'язано її зберігати автомобіль Peuqeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані, в якому він був на день проведення експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 інтересах ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вважає ухвалу про забезпечення доказів необґрунтованою та незаконною. В обґрунтування своїх доводів вказує, що заявником не були додержані загальні вимоги до заяви про забезпечення доказів, а саме: не зазначені дані заявника та дані іншої сторони, не зазначено обставини для доказування яких необхідні докази, які нібито будуть забезпечені, не наведено жодного належного обґрунтування необхідності забезпечення саме доказі. Звертає увагу на те, що ні в законі, ні в судовій практиці не зустрічається такого доказу на підтвердження заявлених вимог, як «відповідачу стало відомо» без зазначення конкретного джерела такої відомості та надання доказів на підтвердження такого твердження. Зазначає, що за ініціативою відповідача була призначена автотоварознавча експертиза і отримано висновок, тобто обставини, які потребують з'ясування для вирішення справи по суті вже з'ясовані у встановлений законом спосіб.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2307/2019
У судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Представник відповідача - ОСОБА_4 подала до суду клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу у відсутність відповідача та його представника та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що це необхідно для повного та всебічного з'ясування обставин у справі та оскільки, заявником наведено достатні підстави щодо необхідності забезпечення доказів, а також те, що дані докази можуть бути втрачені або відчужені, або дослідження відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, заява щодо забезпечення доказів обґрунтована.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів.

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Забезпечення доказів - процесуальна дія суду, яка вчиняється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 N 5 під час попереднього судового засідання за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів. Закон не обмежує коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів.

У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені всі відомості, визначені частиною першою статті 134 ЦПК, а в разі невідповідності заяви цим вимогам застосовуються наслідки, встановлені частинами першою і другою статті 121 ЦПК. Така заява розглядається протягом п'яти днів з дня її надходження з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, однак їх явка не є обов'язковою.

Крім передбачених частиною другою статті 133 ЦПК способів забезпечення (допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням) суд залежно від предмета позову може застосувати й інші способи (одержати пояснення сторони, які вона дає як свідок, заборонити дії, внаслідок яких знищуються докази, вилучити на час розгляду справи докази тощо).

Таким чином, підставами для забезпечення доказів є заяви осіб, які побоюються, що подання до суду необхідних для них доказів згодом стане неможливим або утрудненим.

Подаючи заяву про забезпечення доказів ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 зазначила, що позивач має намір реалізувати транспортний засіб, який отримав пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, за які позивач просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальний збиток.

Разом з тим, враховуючи предмет спору відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для забезпечення доказів шляхом зазначеним відповідачем.

ОСОБА_3 суду не надано підтвердження вимог своєї заяви, що подання до суду необхідних для нього доказів згодом стане неможливим або утрудненим.

Колегія суддів звертає увагу на те, що інститут забезпечення доказів не підлягає застосуванню до даних правовідносин у спосіб зазначений відповідачем.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, не з'ясував обставини справи, інститут забезпечення доказів та його застосовування до вимог заявника, наявність неможливості або утруднення подання до суду відповідачем необхідних для нього доказів, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення доказів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14.02.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова