справа №619/1985/19
провадження №2/619/943/19
Ухвала

09 грудня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.,

розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу,-

встановив:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорту. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорту.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що за час шлюбу, відповідно до договору купівлі - продажу від 18.09.2008 ним, ОСОБА_2 та їхнім сином ОСОБА_3 було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки № 9399 від 08.11.2018, наданої комунальним підприємством Технічної інвентаризації «Інвенрос» де зазначається що, домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 колишній АДРЕСА_1 ) зареєстровано на праві приватної власності в цілому в рівних частках кожному за ОСОБА_3 і за ОСОБА_2 згідно договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу 18.09.2008 № 371 та внесено в реєстрову книгу з № 15 реєстр № 3379. Та невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи зовсім унеможливити виконання рішення.

Розглянувши заяву, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і адекватності; встановити наявність зв`язку між даним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Згідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що між сторонами виник спір, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 150-153, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорту. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорту.

Копію ухвали для виконання направити до відділу Державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Згідно ч.10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк, з дня її проголошення (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна