Справа №639/4917/19
провадження 2/639/1695/19
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Міжиріцької А. В.
Учасники справи:
представник позивача- ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 у липні 2019 р. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Кімната у сімейному гуртожитку пл. 19,7 кв.м . надана позивачу для проживання родини у 2012 р. Після припинення сімейних відносин , відповідач залишив сім`ю у серпні 2018 року та став проживати у своїх батьків в с. Караван Нововодолазького району Харківської області. Рішення залишити місце реєстрації було добровільним, ніяких перешкод в користуванні кімнатою йому не чинилось. Зазначає, що коли чоловік пішов з дому , він забрав свої речі, документи, частину спільного майна, а також золоті вироби, що належала особисто позивачеві. За місцем реєстрації відповідач з того часу не з`являється, комунальні послуги не сплачує, не спілкується з дітьми, свої обіцянки знятися з реєстраційного обліку не виконує, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.
Вважає, що факт реєстрації ОСОБА_3 у спірному приміщенні порушує права її родини та погіршує умови існування, оскільки вона самостійно сплачує комунальні послуги з розрахунку чотирьох осіб, що становить значну суму, матеріальне становище сім`ї скрутне, двое маленьких дітей часто хворіють, потребують лікування та додаткових витрат, стягнуті за рішенням суду аліменти вона не отримує.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, правом на пред`явлення відзиву на позов не скористався.
При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
За клопотанням позивача, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.07.2019 р. витребувані докази щодо звернення відповідача із заявами до Новобаварського районного управління праці та соціального захисту населення, КЗОЗ «Міська лікарня № 22», Новобаварського відділення поліції Головного Управління Національної поліції у Харківській області ( а.с. 28-29).
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
На підставі рішення профспілкового комітету заводу ПАТ «Світло шахтаря» № 39 від 18.12.2012 р. позивачу ОСОБА_1 , як працівнику підприємства, на сім`ю, що складається з трьох осіб, в будинку АДРЕСА_2 , яке відносився до сімейного гуртожитку, виділена кімната № 7 пл. 19,7 кв.м. ( а.с. 14).
У спірній кімнаті № 7 зареєстровані сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , їх малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.12.2018 р. шлюб між позивачем і відповідачем розірвано ( а.с. 11-13, 16-18).
Судовим наказом Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.12.2018 р. з ОСОБА_3 стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.11.2018 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с. 15).
Позивач у позовній заяві , їх представник у наданих в судовому засіданні поясненнях стверджували, що з серпня 2018 року відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає , не з`являється, забрав всі свої речі, частину спільного майна, документи та ювелірні вироби із золота ОСОБА_1 , скориставшись тим, що вона була відсутня і знаходилась на роботі. З того часу відповідач жодного разу не приходив, не навідувався, з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги не здійснює, перешкод у користуванні жилою площею або будь-яких протиправних дій стосовно його проживання не чинилось. Як стверджує позивач, відповідач мешкає у батьків в с. Караван Нововодолазького району Харківської області.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з акту від 15.07.2019 р., складеного за участю сусідів по кімнаті із загальною кухнею та місцями спільного користування, з серпня 2018 р. ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає та особистих речей в жилому приміщенні не має, місцезнаходження його відоме, до гуртожитку з того часу не з`являється, спілкування з сім`єю уникає ( а.с. 19).
Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 довели суду, що знають родину позивача з часу вселення у гуртожиток, постійно спілкуються, до 2018 р. з сім`єю проживав ОСОБА_3 і його кожного дня бачили, але потім відповідач став виносити речі, приїздив зі своїм батьком і вони разом забирали з кімнати якісь коробки, після чого відповідача за місцем реєстрації жодного разу не бачили.
Згідно інформаційних обліків ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі не перебуває , у 2018 р. йому пред`явлено підозру за ст.ст.185 ч.3, 304 ч.1 КК України, справа розглядається судом ( довідка від 14.08.2019- а.с. 46).
З довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради № 02-26/6629 від 07.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку в Управлінні, як одержувач державних соціальних допомог , не перебуває ( а.с.35).
За відомостями Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 22» Харківської міської ради № 1077/0/546-19 від 12.08.2019 р., ОСОБА_3 , 1986 р. н. який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , за медичною допомогою з серпня 2018 року по теперішній час не звертався, медична документація в реєстратурі відсутня . 19.04.2019 уклав декларацію з лікарем терапевтом дільничним ( а.с. 31-33).
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У частині четвертій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом.
За приписами статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.
В судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_3 з серпня 2018 р. в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин , ним не цікавиться, витрат по оплаті комунальних послуг, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі не несе, ніяких дій по збереження за собою житлового приміщення на більш тривалий строк, ніж передбачено законом, не здійснював , перешкод в користуванні квартирою у нього не було.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімн. АДРЕСА_4 .
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 19, 81, 89, 259, 264, 265, 274, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_3 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 ).

Повне судове рішення складено 28.12.2019.

СУДДЯ -