Провадження № 2/761/745/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Шевченківського району міста Києва в особі Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Територіальної громади Шевченківського району м.Києва в особі КМР(далі - відповідач) про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, у якому просить суд: припинити право власності спільної часткової власності територіальної громади Шевченківського району м.Києва в особі КМР на частку в розмірі 3/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить їй згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Старостіною Н.С. 28.04.2004 року за № 2354; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в розмірі 3/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить відповідачу згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Старостіною Н.С. 28.04.2004 року за № 2354; присудити на користь Територіальної громади Шевченківського району м.Києва в особі КМР грошову компенсацію 3/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , в розмірі 29 114, 25 грн., за рахунок коштів, внесених нею на депозитний рахунок суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 2/15 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2003 року, виданого державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А. за № 1- 3866. Іншим співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 є Територіальна громада Шевченківського району м.Києва в особі КМР, а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Так, відповідачу належить 3/20 частки від домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Старостіною Н.С. 28.04.2004 року за № 2354. Позивач зазначає, що припинення права власності відповідача на належну йому частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди та інтересам відповідача, крім того, відповідач не мешкає у будь - якому будинку зі складу спільного домоволодіння, а також не використовує спірне майно в будь - який інший спосіб, у тому числі для задоволення житлових та інших потреб і інтересів. При цьому, вартість частки майна, належного відповідачу, становить 83 252,00 грн., а отже в якості компенсації позивач має виплатити відповідачу грошову компенсацію у вказаному розмірі.

За таких обставин, а також посилаючись на те, що належна відповідачу частка в натурі не виділена та є незначною, до того ж, він не користується домоволодінням АДРЕСА_1 , в тому числі житловими будинками і належними до них господарськими спорудами та не приймає участі в утриманні спільного майна, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 06.10.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою від 24.01.2018 року вирішено продовжити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

15.02.2018 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, у якому останній виклав заперечення щодо позову.

Ухвалою від 26.09.2018 року задоволено клопотання про витребування у відповідача належним чином копії документів, які підтверджують наявність у Територіальної громади Шевченківського району міста Києва в особі КМР речових прав на спірне майно, а саме частку 3/20 в праві спільної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

В підготовчому судовому засіданні 14.05.2019 року судом залучено до участі у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

05.06.2019 року на виконання ухвали суду від 26.09.2018 року представник відповідача надав копію Розпорядження Виконавчого органу КМР (КМДА) про питання організації управління районами в м.Києві від 10.12.2010 року № 1112, відповідно до якого відповідач є управителем 3/20 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 12.09.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить 2/15 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А. 22.11.2003 року за № 1- 3866.

Відповідно до інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» виданої 04.08.2017 року, право власності на інші частини домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином 1/4 частина за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Третьою Київською державною нотаріальною конторою 02.03.1971 року за № 3632; 1/6 частини за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою 30.12.1975 року за № 2- 3772; 3/10 частини за ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Колісник І.Г. 01.02.1999 року за №170; 3/20 частина за Територіальною громадою Шевченківського районну м.Києва на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Старостіною Н.С. 28.04.2004 року № 2354.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначив, що належна відповідачу частка в натурі не виділена та є незначною, до того ж, він не користується домоволодінням АДРЕСА_1 , в тому числі житловими будинками і належними до них господарськими спорудами та не приймає участі в утриманні спільного майна.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Так відповідно до вимог статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

За умовами частини 1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як визначено ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-яких з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України обставин, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Як вже було встановлено судом, власником 3/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 є Територіальна громада Шевченківського району міста Києва в особі Київської міської ради, яка у розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, суд вважає, що припинення права власності на частину спірного домоволодіння завдасть істотної шкоди інтересам територіальної громади від імені якої діє Київська міська рада.

Крім того, при встановленні обставин, передбачених частиною 1 статті 365 ЦК України, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені в постанові у справі №6-68цс14 від 02.07.2014, та встановлені судом обставини справи, зокрема відповідачу на праві власності належить 3/20 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 , натомість позивач володіє 2/15 частини домоволодіння, що порівняно з часткою відповідача є значно меншою, а тому не є незначною.

Крім того, доводи позивача, що спільне володіння і користування домоволодінням АДРЕСА_1 є неможливе не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та в наданих письмових доказах.

Так, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, з урахуванням інтересів всіх співвласників і заборони обмеження прав одних учасників за рахунок інших, а також враховуючи, що судом не встановлено наявності обставин передбачених ч.1 ст. 365 ЦК України, за яких може бути припинене право власності відповідача на спірне майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Територіальної громади Шевченківського району міста Києва в особі Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві перераховані нею грошові кошти в сумі 83252 (вісімдесят три тисяч двісті п`ятдесят дві) грн. 00 коп., відповідно до квитанції № 46590548 від 11.12.2019 р.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: