Справа № 465/1731/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/3025/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника АТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 , до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- задоволено.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №243 від 25.01.2017 року про стягнення коштів в сумі 2 777 005, 51 грн. з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ПАТ «КБ Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, в т.ч. витрати позивача, пов`язані з розглядом справи в розмірі 9 850, 00 грн. на професійну правничу допомогу.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі покликається на те, що кредитний договір не виконано та не припинено, а позивач не довів, що заборгованість за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропоновано в ньому до стягнення, отже. суд дійшов передчасних висновків про наявність підстав для задоволення позову

Вказує, що Банк не погоджується з тим, що ним пропущено 3-річний строк для звернення до нотаріуса за вчинення виконавчого напису.

Також зазначає, що виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1., 3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Просить заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 рокусуду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення, оскільки позивачем доведено існування спірних правовідносин на щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 , а також те, що з дня виконання права вимоги минуло більше 3 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 31.07.2007 р. між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №LVH9GK00000225, згідно п.п.1.1. якого Кредитор зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівкою через касу на строк з 31.07.2007 р. по 30.07.2027 р. включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 110 000, 00 доларів США на купівлю квартири., зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0, 84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

31 липня 2007 року ОСОБА_1 та ПриватБанк уклали договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавця перед Іпотекодержатилем, в силу чого іпотеко держатель має право у разу невиконання Іпотекодацем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок передбаченого в іпотеку предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2014 року у справі №466/6238/13-ц в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № LVH9GK00000225 від 31.07.2007 року в розмірі 109872.78 [Долар США], що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.08.2013 року складає 877883.48 грн.: звернути стягнення на квартиру загальною площею 68.70 кв.м., житловою площею 38.40 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LVH9GK00000225 від 31.07.2007 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В березі 2015 р. попри врегулювання спору, Банк подав на розгляд Франківського районного суду м. Львова позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ЬУН9ОК00000225 від 31.07.2007 р. у розмірі 84 048,51 долар США.

15.04.2015 р. ухвалою Франківського районного суду м. Львова відкрито провадження у цивільній справі №465/2071/15-ц за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд цього спору в суді першої інстанції станом на день подання позовної заяви не завершено, а відтак відносно наявності заборгованості є спір.

16.02.2018 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №243 виданого 18.01.2018 року приватним нотаріусом Бондар І.М. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» в розмірі 2777005, 51 грн.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому написі нотаріуса №243 від 25 січня 2018 року строк, за який стягується заборгованість зазначено з 31 липня 2007 року по 14 листопада 2016 року, відтак виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку з моменту виникнення у банку права вимоги на повернення заборгованості.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють просторочення виконання зобов`язання.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, такими є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для правильного застосування положень стст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в даному випадку не може йти мова про безспірність виконавчого напису, оскільки позивачем доведено існування спірних правовідносин щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 , а також те, що з дня виконання права вимоги минуло більше 3 років та дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано процесуальний закон, встановлений ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.