Провадження № 4-с/344/48/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця щодо визначення вартості квартири, неповідомлення про відкриття виконавчого провадження та проведену оцінку та торги, рішення про передачу на прилюдні торги предмета іпотеки, зобовязання провести повторну оцінку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також «Скаржник») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії та рішення головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо визначення вартості квартири за адресою: АДРЕСА_1, та не проведення опису майна за його місцезнаходженням; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо неповідомлення про відкриття виконавчого провадження №56376264 та проведену оцінку та торги; рішення про передачу на прилюдні торги предмет іпотеки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка не відповідає своїм характеристикам та ціні; зобовязати головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 провести повторну оцінку квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Представником скаржника подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив скаргу задовольнити.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_1, скаржник покликається на незаконність дій та рішень головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо визначення вартості квартири за адресою: АДРЕСА_1, яку оцінювачем неправомірно, на думку скаржника, було оцінено як двокімнатну, коли насправді вона є чотирьохкімнатною, а її реальна вартість є вищою, аніж це визначено відповідним субєктом оціночної діяльності в спірному виконавчому провадженні.

Крім того, скаржник покликається на неповідомлення його державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, про оцінку майна та її результати.

Головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 подано до суду відзив на скаргу, в якій він заперечив протии скарги ОСОБА_1, а також заяву про розгляд справи без його участі.

Представник стягувача у виконавчому провадженні подав заяву про розгляд скарги без його участі, в якій просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в скарзі доводи скаржника, викладені у відзиві пояснення державного виконавця, Судом встановлено наступне.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07 лютого 2014 рокуу справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст.57,58 Закону про виконавче провадження.

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченомурозділом VIIЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Судом встановлено, що 04 травня 2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист №0907/2-283/2011 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (патрійчук) ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 778 625 грн. 40 коп. заборгованості за договорами про надання спложивчого кредиту (а.с.23), який перебуває на виконанні у Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 травня 2018 року ВП №56376264).

На підставі заяви стягувача від 29 травня 2018 року про першочергове стягнення на предмет іпотеки (квартири за адресою: вул Хіміків, 17В/49, м. Івано-Франківськ) 30 травня 2018 року головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області проведено опис та арешт майна квартири за адресою: вул Хіміків, 17В/49, м. Івано-Франківськ.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

13 червня 2018 року постановою головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_2 призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №0907/2-283/2011 Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2012 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (патрійчук) ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 778 625 грн. 40 коп. заборгованості за договорами про надання спложивчого кредиту.

Відповідно до Висновку оцінювача про вартість обєкта від 25 червня 2018 року (а.с.26) ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 140,5 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1, становить (без урахування ПДВ) 1 120 720,00 грн.

13 липня 2018 року державним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження повідомлення про результати визначення вартості майна.

Згідно зістаттею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"встановлено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними встатті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування (ч.ч. 1, 4 ст. 9 вказаного вище закону).

Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженийпостановою КМУ від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженийпостановою КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Відповідно до приписів п. 50 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав",проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

При цьому, пунктом 51 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" встановлено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об'єктом оцінки,збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Так, п. 67 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" встановлено, що рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Звіт класифікується за такими ознаками: звіт повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки;звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків; звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Проте, із визначеною сумою оцінки ОСОБА_1 не погоджується, вважаючи, що оцінка була здійснена з порушенням норм чинного законодавства, що привело до необєктивної оцінки майна, що в свою чергу призводить до порушення майнових прав та інтересів заявника, оскільки суб'єкт оціночної діяльності не обстежив обєкт оцінювання на місці, зробив висновок за наявними у нього документами, що привело до невідповідності даних наведених у висновку з фактичними даними обєкту нерухомості.

Стосовно незгоди боржника з визначеною вартістю майна слід зазначити наступне.

Надані скаржником докази щодо підтвердження фактичної площі обєкту нерухомості у 140,5 кв.м. та посилання на те, що фактично квартира є чотирьохкімнатною, а не двохкімнатною, не можуть бути підставою для визнання оцінки неправомірною, оскільки правовстановлюючих документах спірну квартиру зазначено як двокімнатну.

Стосовно наданого ОСОБА_1 в обгрунтування скарги Звіту про оцінку майна від 07.12.2018 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири становить 1 615 750,00 грн., суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених устатті 5 цього Закону.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов'язковим.

Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Як вбачається із наведеної норми, у випадку незгоди із звітом про оцінку майна може бути замовлена його рецензія.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 було проведено процедуру рецензії звіту.

Крім того, як зазначено в пункті 34 постанови Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, провадження № 61-18гс18, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені субєктом оціночної діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, при визначенні вартості майна боржника державним виконавцем дотримано вимоги статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець не брав безпосередньої участі при оцінці майна, а також не має відношення до експертної установи, оскільки саме суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність за надання об'єктивного висновку про вартість майна.

Належних та допустимих доказів того, що вартість майна оцінювачем занижено, представником заявника суду не надано.

Крім того, не знайшли свого підтвердження та спростовано наданими державним виконавцем документами, посилання скаржника на те, що його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та подальші виконавчі дії в рамках спірного виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем надано суду докази на підтвердження факту належного надсилання на адресу боржника повідомлень та документів виконавчого провадження.

Відповідно дост. 451 ЦПК Україниза результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, Суд вважає, що скаржником не надано суду належних та допустимих доказів того, що висновок про проведення оцінки нерухомого майна є неякісним або необ'єктивним. В ході розгліду скарги не знайшло підтвердження наявність суттєвих порушень при проведенні оцінювання спірного майна, які могли б потягнути за собою незаконність висновку про вартість, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 57, 58, 74 Закону України «Про виконавче провадження», 451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця щодо визначення вартості квартири, неповідомлення про відкриття виконавчого провадження та проведену оцінку та торги, рішення про передачу на прилюдні торги предмета іпотеки, зобовязання провести повторну оцінку квартири, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Домбровська Г.В.