У Х В А Л А

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 361/4762/19

провадження № 61-22498ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу,

В С Т А Н О В И В :

Броварським міськрайонним судом Київської області 19 липня 2019 року видано судовий наказ у справі № 361/4762/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також судового збору в розмірі 192 грн. 10 коп. на користь держави.

31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеного судового наказу від 19 липня 2019 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2019 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами, призначено справу до судового розгляду.

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, мотивуючи її тим, що стягувач ОСОБА_2 скористався положеннями цивільного процесуального законодавства щодо розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, з метою уникнення стягнення аліментів з нього, оскільки їхня спільна дочка проживає разом з нею та знаходиться на її повному забезпеченні.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року задоволено заяву боржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

Зупинено стягнення на підставі судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 19 липня 2019 року у справі № 361/4762/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також судового збору в розмірі 192 грн. 10 коп. на користь держави, до розгляду питання по суті.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу судового наказу № 361/4762/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 залишено без задоволення.

17 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, у якій скаржник просить скасувати це судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Верховний Суд є найвищим судом в системі судоустрою України, найголовнішим завданням якого є забезпечення сталості та єдності судової практики.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції, якою зупинено стягнення за виконавчим документом, касаційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо:1) відмови у видачі судового наказу; 2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; 4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; 5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; 6) повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) відмови у відкритті провадження у справі; 8) відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; 9) передачі справи на розгляд іншого суду; 10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 11) затвердження мирової угоди; 12) призначення експертизи; 13) визначення розміру судових витрат; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позову (заяви) без розгляду; 17) окрема ухвала;18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 20) відмови ухвалити додаткове рішення; 21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 22) повернення заяви про перегляд заочного рішення; 23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню;26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; 27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; 28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; 30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;31-1) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; 34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; 35) примусового проникнення до житла; 36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; 37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; 40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Відповідно до статті 353 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції, якою зупинено стягнення за виконавчим документом в переліку ухвал на які можуть бути подані скарги окремо від рішення відсутня.

Відповідно до статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Вказана стаття не передбачає зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази (п.п. 1.1 п. 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналізуючи статтю 34 Закону України «Про виконавче провадження», суд може зупинити стягнення на підставі судового наказу, а тому висновки апеляційного суду в постанові в цій частині є неправильними.

Разом з тим, зазначені вище норми не передбачають оскарження в касаційному порядку ухвалисуду першої інстанції, якою зупинено стягнення за виконавчим документом, відповідно до статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, якою скасовано ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року про задоволення заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документі, необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко