Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 653/126/17-ц

провадження № 61-1281св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року у складі суддів: Базіль Л. В., Бугрика В. В., Семиженка Г. В.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - ОСОБА_2,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради (далі - КП «Генічеське БТІ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання незаконними дій колишнього головного бухгалтера підприємства.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з травня 1996 року перебувала у трудових відносинах з КП «Генічеське БТІ» на посаді головного бухгалтера. 28 серпня 2015 року відповідача звільнено за систематичне невиконання обов'язків на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Відповідно до розпорядження голови Херсонської обласної ради від 04 червня 2015 року № 38 виконання обов'язків начальника КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_2 припинено з 08 червня 2015 року, а виконання обов'язків керівника підприємства покладено на ОСОБА_3 Разом з тим, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного бухгалтера КП «Генічеське БТІ», продовжувала вносити до табелю обліку робочого часу дані про роботу ОСОБА_2 після звільнення з 09 червня по 26 червня 2015 року. На підставі цих недостовірних відомостей ОСОБА_1 видано ОСОБА_2 розрахунковий лист за червень 2015 року, у зв'язку з чим останньому було протиправно розраховано заробітну плату з 01 червня по 26 червня 2015 року у розмірі 8 924 грн 34 коп.

Виходячи з наведеного, позивач просив суд визнати незаконними дії головного бухгалтера «КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_1 під час складення табелю робочого часу ОСОБА_2 за червень 2015 року та внесення недостовірних відомостей, пов'язаних із такими діями, до фінансово-бухгалтерської документації підприємства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2017 року (у складі судді Шарко Н. А.) позов задоволено. Визнано незаконними дії головного бухгалтера «КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_1 під час складення табелю робочого часу ОСОБА_2 за червень 2015 року та внесення недостовірних відомостей, пов'язаних із такими діями, до фінансово-бухгалтерської документації «КП «Генічеське БТІ». Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що головний бухгалтер КП «Генічеське БТІ» ХОР ОСОБА_1 при веденні (складенні) табелю обліку робочого часу за червень 2015 року безпідставно внесла до табелю відомості про фактично відпрацьований робочий час з 09 червня по 26 червня 2015 року колишнім в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР ОСОБА_2, незважаючи на те, що з останнім з 09 червня 2015 року припинені трудові відносини, та призначено нового виконуючого обов'язки керівника підприємства. При цьому відповідач одноособово прийняла рішення не вносити до табелю обліку робочого часу нового керівника. Вказані обставини підтверджені рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 травня 2016 року, а тому не підлягають доказуванню. Посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 продовжував ходити на роботу та виконувати покладені на нього обов'язки керівника підприємства до 26 червня 2015 року, а тому останньому обґрунтовано розраховано 19 робочих днів та нараховано заробітну плату, є безпідставними, оскільки останній з 09 червня 2015 року вже не мав статусу працівника даного підприємства. Крім того, посилання відповідача та третьої особи ОСОБА_4 на правомірність продовження внесення відомостей до табелю обліку робочого часу колишнього в.о. обов'язки керівника ОСОБА_2 після припинення з ним трудових відносин з тих підстав, що розпорядження голови обласної ради за № 38 від 04 червня 2015 року рішеннями судових інстанції визнано незаконним та ОСОБА_2 поновлено на посаді в.о. керівника КП «Генічеське БТІ» ХОР, суд вважає безпідставними, оскільки незгода з прийнятим розпорядженням, його судове оскарження та, як наслідок, його подальше скасування не є підставою для продовження табелювання робочого часу звільненого працівника, оскільки у разі поновлення на посаді незаконно звільненого працівника застосовуються «компенсаційні» статті КЗпП України, щодо стягнення заробітної плати за вимушений прогул.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП Херсонської обласної ради «Генічеське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним та скасування наказів про оголошення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди судом встановлено законність наказу №20 від 09 липня 2015 року, за змістом якого ОСОБА_1 оголошена догана за порушення, допущені при веденні табелю робочого часу, безпідставне внесення до табелю сторонніх осіб та відмову виконувати вказівки керівника. Таким чином, діям ОСОБА_1 при веденні табелю робочого часу підприємства за червень 2015 року вже надана відповідна юридична оцінка при вирішенні судом трудового спору. Звертаючись до суду з цим позовом, КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради зазначило, що на підставі недостовірних даних, внесених до табелю обліку робочого часу за червень 2015 року, ОСОБА_1 у спосіб, не передбачений нормами закону, незаконно внесені недостовірні дані до відомостей нарахування заробітної плати підприємства за 2015 рік щодо заробітної плати ОСОБА_2 у червні 2015 року на суму 8 924 грн 34 коп. за 19 робочих днів. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтвердила зазначені обставини та пояснила, що такими неправомірними діями відповідача підприємству завдано матеріальної шкоди, яка полягає у безпідставному нарахуванні ОСОБА_2 сум заробітної плати. Отже, з наведеного вбачається, що між сторонами виник трудовий спір, який повинен вирішуватися в порядку, передбаченому КЗпП України. Суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, які є трудовими, а не цивільно-правовими, а також залишив поза увагою те, що якщо спеціальною нормою закону встановлено інший, ніж передбачений статтею 16 ЦК України, спосіб захисту, то застосовується спосіб захисту, визначений спеціальною нормою, в результаті чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року, КП «Генічеське БТІ» просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що виходячи з функціональних обов'язків відповідача, до яких входило виконання функцій зі складення первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та внесення достовірних до них даних, відповідач допустила порушення фінансової дисципліни, що потягло за собою складення документів фінансово-господарської звітності за червень 2015 року у частині обліку робочого часу ОСОБА_2, які не відповідають дійсності, що призвело до порушення законних прав та інтересів підприємства в частині правильного ведення бухгалтерського обліку. Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, що не заборонений законом. Позивач звернувся за захистом своїх порушених прав, предметом спору є незаконність дій головного бухгалтера, що призвели до порушення прав підприємства в частині правильного ведення бухгалтерського обліку.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що ОСОБА_1 з травня 1996 року перебувала у трудових відносинах з КП «Генічеське БТІ», працювала на посаді головного бухгалтера. 28 серпня 2015 року відповідача звільнено за систематичне невиконання обов'язків на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до розпорядження голови Херсонської обласної ради від 04 червня 2015 року № 38 виконання обов'язків начальника КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_2 припинено з 08 червня 2015 року та покладено їх виконання на ОСОБА_3

ОСОБА_1, обіймаючи посаду головного бухгалтера КП «Генічеське БТІ», продовжувала вносити до табелю обліку робочого часу дані про роботу ОСОБА_2 після звільнення з 09 червня по 26 червня 2015 року. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 видано розрахунковий лист за червень 2015 року та нараховано заробітну плату з 01 червня по 26 червня 2015 року у сумі 8 924 грн 34 коп. за 19 робочих днів.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Генічеське БТІ» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди встановлено законність наказу від 09 липня 2015 року № 20, згідно з яким ОСОБА_1 оголошено догану за порушення, допущені при веденні табелю робочого часу, за безпідставне внесення до табелю сторонніх осіб та відмову виконувати вказівку керівника.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеною нормою визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Звертаючись до суду за захистом порушеного права, позивач просив визнати незаконними дії головного бухгалтера «КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_1 під час складення табелю робочого часу ОСОБА_2 за червень 2015 року та внесення недостовірних відомостей, пов'язаних із такими діями, до фінансово-бухгалтерської документації підприємства. Зазначав, що такі дії головного бухгалтера ОСОБА_1 призвели до перекручування дійсних даних у фінансово-господарській звітності підприємства, та безпідставного нарахування ОСОБА_2 заробітної плати.

За змістом статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно із статтею 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до положень статті 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Генічеське БТІ» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення дисциплінарних стягнень, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди встановлено, що ОСОБА_1 всупереч розпорядження заступника голови Херсонської обласної ради від 04 червня 2015 року № 38 «Про керівника комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради», приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», прийняла одноосібне рішення не вносити до табелю обліку робочого часу нового керівника ОСОБА_3, а вносити ОСОБА_2, тоді як повноваження останнього були припинені з 08 червня 2015 року.

Таким чином, протиправність дій ОСОБА_1 при веденні табелю робочого часу на підприємстві за червень 2015 року встановлена судовим рішенням у цивільній справі, що згідно статті 61 ЦПК України 2004 року не підлягає доказуванню.

Крім того, заявлена позивачем у цій справі вимога про визнання незаконними дій головного бухгалтера КП «Генічеське БТІ» ОСОБА_1 під час складення табелю робочого часу ОСОБА_2 за червень 2015 року та внесення недостовірних відомостей, пов'язаних із такими діями, до фінансово-бухгалтерської документації підприємства, не приводить до поновлення порушеного права позивача, оскільки КП «Генічеське БТІ» за наслідками розгляду спору не отримує відшкодування завданої діями колишнього головного бухгалтера матеріальної шкоди у вигляді неправомірно виплаченої заробітної плати звільненому працівнику.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду щодо відмови у позові.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на законність рішення апеляційного суду у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та залишається без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик