Провадження №2/523/1450/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю

секретаря судового засідання - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаної вище квартири. Втім, на житловій площі зареєстровані мати позивачки ОСОБА_2 , та її брат ОСОБА_3 , які без поважних на те причин не проживають в квартирі з 2014р. Як стверджує, відповідачі більше 4 років в квартирі на проживають, про їх життя позивачу нічого не відомо, речі відповідачів у квартирі відсутні та вона ніколи не перешкоджала відповідачам у проживанні. На даний час реєстрація відповідачів в квартирі порушує її право власності. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивач у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява у якій позивач просить розглядати справи у її відсутність, не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачі в судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Згідно поштового повідомлення відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації, а тому у відповідність до п.4 ч.8 ст128 ЦПК України, вважаються сповіщеними належним чином про час та місце розгляду справи.

За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 14.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., реєстровий номер 405, є власником квартири АДРЕСА_1 .

З представленої довідки Ф-1 на житловій площі в спірній квартирі зареєстровані відповідачі по справі: ОСОБА_2 1966 р.н., ОСОБА_3 1986 р.н., Тобто, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєструвавши своє місце проживання на вказаній вище житловій площі, правомірно набули право її користування, як члени сім`ї власника квартири.

Факт не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відсутність їх речей в спірній квартирі більше одного року підтверджується представленими актами, складених та підписаних сусідами позивача, підписи яких були посвідчені виконуючим директором ЖБК «Ленінський-18».

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких перешкод в проживанні відповідачів в спірній квартирі.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідачі по справі понад один рік не проживають на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом.

З боку відповідачів суду не представлено жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред`явлені позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 10 квітня 2019р.

Суддя