Житомирський апеляційний суд
Справа №295/846/17 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М.
Категорія 54 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/846/17 за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння», треті особи: Управління Держпраці у Житомирській області, Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, про оформлення трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі,

за апеляційною скаргою керівника Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» - Швидченка Василя Івановича,

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира, постановлену 23 серпня 2019 року суддею Чішман Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» (далі - БМП «Сприяння», Підприємство), у якому просила: встановити факт її перебування у трудових відносинах з БМП «Сприяння» з 01 липня 2014 року; стягнути з Підприємства на її користь заборгованість по заробітній платі за 50 місяців, а саме: з 01.07.2014 по 01.10.2018, із розрахунку 4160,83 грн в місяць, в загальній сумі 208041,50грн (т. 1 а.с. 1-3, т. 2 а.с. 24, т. 3 а.с. 207).

28 травня 2019 року від керівника БМП «Сприяння» - Швидченка В.І. надійшла заява про відвід судді Чішман Л.М., у якій останній зазначав, що на суддю чиниться різноплановий, довготривалий, системний тиск зі сторони позивача з метою схиляння її до прийняття неправосудного рішення у даній справі, виключаючи принцип безсторонності, неупередженості, що викликає сумнів у справедливості та об`єктивності судді (т. 6 а.с. 13-15).

23 серпня 2019 року керівник БМП «Сприяння» - Швидченко В.І. повторно подав заяву про відвід судді Чішман Л.М. та секретаря судового засідання. Заяву обґрунтовував тим, що 22.08.2019, перебуваючи у Богунському районному суді м.Житомира, секретарем судді Чішман Л.М. йому було вручено судову повістку з викликом у судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв. 23.08.2019, у зв`язку з тим, що БМП «Сприяння» не отримало судову повістку відправлену поштовим зв`язком. Разом з тим, судова повістка була вручена і представнику позивача ОСОБА_2 , який також був присутній у суді першої інстанції. Відтак, вказані дії секретаря, наявність іншої сторони в цей самий час, в цьому самому місці, вказують на те, що суддя Чішман Л.М. не є безсторонньою у розгляді даної цивільної справи (т. 6 а.с. 170-172).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23 серпня 2019 року визнано дії представника БМП «Сприяння» - Швидченка В.І. зловживанням процесуальними правами, заяву залишено без розгляду, застосовано до останнього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України), штраф в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2007 грн (т. 6 а.с. 178-179).

В апеляційній скарзі керівник БМП «Сприяння» - Швидченко В.І., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою відвести суддю Чішман Л.М. від розгляду справи №295/846/17.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на обставини вручення йому з порушенням норм процесуального законодавства судової повістки на 23.08.2019, які, на його думку, вказують на упередженість судді суду першої інстанції. Також, вважає, що перебування представника іншої сторони під час вручення судової повістки в цей же день та час в суді, свідчить про поза процесуальне спілкування останнього з судом першої інстанції. На його думку, всі дії судді під час розгляду справи, зокрема щодо розгляду клопотань, допиту свідків, вказують на необ`єктивне та упереджене ставлення до сторони відповідача. Окрім того, послався на попередню домовленість судді з представником позивача про результати розгляду справи. Зважаючи на такі обставини, у нього виник сумнів у об`єктивному розгляді справи, що є достатньою підставою для відводу судді, а тому вважає, що оскаржувана ухвала є неправомірною і підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на її безпідставність та просив її залишити без задоволення (т. 7 а.с. 168-169).

У судовому засіданні представник БМП «Сприяння» Швидченко В.І. просив апеляційну скаргу задовольнити, посилаючись також на його додаткові письмові пояснення. Представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За умовами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом встановлено, що з 24.01.2017 у провадженні Богунського районного суду м.Житомира знаходиться цивільна справа №295/846/17 за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння», треті особи: Управління Держпраці у Житомирській області, Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, про оформлення трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі.

Залишаючи заяви ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що подання представником БМП «Сприяння» четвертої та п`ятої необґрунтованої та завідомо безпідставної заяви про відвід судді Чішман Л.М. та секретарю судового засідання є зловживанням процесуальними правами, яке перешкоджає розгляду справи, та є затягуванням розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Встановлено, що представник БМП «Сприяння» неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами про відвід судді Чішман Л.М.

Так, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2018 визнано відвід заявлений представником відповідача БМП "Сприяння" необґрунтованим, зупинено провадження у справі, розгляд заяви про відвід передано іншому судді цього суду (т. 4 а.с. 37).

У заяві про відвід головуючому від 30.10.2018 року представник відповідача ОСОБА_5 В.І. зазначав про сумніви у неупередженому ставленні судді до розгляду справи, оскільки суддею відмовлено у задоволенні його клопотань про витребування ряду документів, які мають значення для вирішення спору, виклик свідків тощо.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2018 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 від 30.10.2018 про відвід головуючому судді Чішман Л.М. у цивільній справі №295/846/17 (т. 4 а.с. 40-41).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.12.2018 заяву про відвід судді Чішман Л.М., заявлену представником Підприємства Швидченком В.І., залишено без розгляду (т.4 а.с. 90).

У своїй заяві про відвід від 20.12.2018, ОСОБА_3 посилався на обставини, які були викладені в його заяві від 30.10.2018 та які, на його думку, вказують на упередженість судді (т.4 а.с. 66-69).

Ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 20.12.2018 залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12.02.2019 (т. 4 а.с. 250-251).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2019 заяву про відвід судді Чішман Л.М., подану представником Підприємства Швидченком В.І., залишено без розгляду, дії представника відповідача БМП "Сприяння" Швидченка В.І. визнано зловживанням процесуальними правами (т. 5 а.с. 241).

У своїй заяві від 21.05.2019 ОСОБА_3 заявив відвід головуючому з тих підстав, що на суддю чиниться різноплановий, довготривалий, системний тиск зі сторони позивача з метою схиляння до прийняття неправосудного рішення, що підтверджується на його думку публікацією у газеті «20 хвилин» від 21.11.2018, а тому у нього виникає сумнів у неупередженості та об`єктивності судді (т.5 а.с. 146-148).

Ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2019 залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 23.07.2019 (т. 6 а.с. 76-77).

У заявах про відвід від 28.05.2019 та 23.08.2019 заявник також посилався на сумніви у об`єктивності та неупередженості судді, а також секретаря судового засідання.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав.

Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки керівник БМП «Сприяння» неодноразово заявляв відвід з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, який належним чином не вмотивовано, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що такі дії заявника спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду цивільної справи, а отже на підставі ч. 5 ст. 39, ч.3 ст. 44 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду.

Посилання представника відповідача на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідні рішення Європейського суду з прав людини не впливають на законність та правильність мотивів оскаржуваної ухвали суду.

Вказуючи на порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідних рішень Європейського суду з прав людини відповідач ігнорує той факт, що метою ст.44 ЦПК України, якою введено наслідки зловживання процесуальними правами та на яку посилається суд першої інстанції, є саме забезпечення права на справедливий суд та правову визначеність.

Верховний Суд роз`яснив (Постанова Верховного Суду від 27.12.2018 у справі №756/5481/15-ц), що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, може підлягати обмеженням, зокрема у разі зловживання процесуальними правами.

Вказане підтверджується рішеннями Європейського суду з прав людини.

У справі «Ф.Г. проти Сполученого Королівства» від 20.04.1999, ЄСПЛ відмовив у задоволенні скарги заявника щодо порушення його права на справедливий суд, оскільки заявник зловживав своїми процесуальними правами, розпочавши, але не підтримуючи справу про наклеп в англійських судах. Цим заявник спричинив шкоду діловим інтересам відповідачів. За таких умов англійські суди припинили судове провадження, що і було оскаржено заявником на підставі ніби-то порушення його права на справедливий суд.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з практики ЄСПЛ слід брати до уваги те, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Згідно рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 та «Наїт - Ліман проти Швейцарії» від 15.03.2018 право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, яка має певну свободу розсуду щодо цього.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.ЕЙ. проти Іспанії» ЄСПЛ наголосив на обов`язку сторін належним чином використовувати свої процесуальні права, зазначивши, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

У справі «Авотинш проти Латвії» ЄСПЛ вирішив, що заявник не може скаржитися на ситуацію, до якої призвели його дії або бездіяльність, а саме суд зазначив: «Не отримавши інформацію щодо цього він більшою мірою сприяв, в результаті своєї бездіяльності та неретельності настанню ситуації, щодо якої він скаржився перед судом і яку він міг попередити для уникнення будь - яких збитків».

Виходячи з наведеного, колегія суддів не приймає до уваги твердження ОСОБА_3 щодо порушення його права на судовий захист внаслідок залишення заяв про відвід без розгляду, оскільки підставою для цього стали дії відповідача - зловживання процесуальними правами.

Окрім того, відповідно до статті 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З врахуванням наведеного, та враховуючи, що представник Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» - Швидченко В.І. вчинив дії, спрямовані на перешкоджання судочинству та направлені на безпідставне затягування розгляду справи шляхом подання завідомо безпідставних заяв про відвід судді Чішман Л.М. та секретаря судового засідання, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно застосував до нього заходи процесуального примусу.

Доводи апеляційної скарги у частині не задоволення судом клопотань сторони відповідача, задоволення певних клопотань сторони позивача, якими і раніше неодноразово мотивувалися заяви про відвід, є безпідставними, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Інші доводи ОСОБА_3 щодо наявності підстав для задоволення відводу судді першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, стосуються обставин, що мають значення для розгляду справи по суті та були предметом його попередніх заяв про відвід.

Посилання у заявах на наявність підстав для відводу секретаря судового засідання є також помилковими та на правильність висновків суду щодо зловживання процесуальними правами представником відповідача не впливають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» - Швидченка Василя Івановича залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 23 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 27 грудня 2019 року.