КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/4232/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3085/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Клочко І.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою особою, -

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 10 квітня 2010 року між її донькою - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, за час перебування в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивачки - ОСОБА_3 померла і з того часу позивачка опікується долею онука, доглядає та утримує його, піклується про його здоров'я та всебічний розвиток. ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою в житловому будинку, що належить їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_2.

За заявою позивачки, 23 лютого 2017 року Службою у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації в Київській області було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї, яким встановлено, що у дитини є все необхідне для проживання, навчання та виховання у бабусі та дідуся. Окрім цього, під час обстеження умов проживання дитини, Службою у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації в Київській області було встановлено факт залишення відповідачем сина ОСОБА_4 без батьківського піклування.

Посилаючись на порушення вимог ст.ст. 150, 180 СК України, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, тривалий час ухиляється від виховання, не цікавиться та не піклується про здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не проявляє жодної зацікавленості до долі сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, жодного разу не відвідав сина, не проявляє щодо сина батьківської турботи, позивачка просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначаючи, що саме позивачка піклується про фізичний і духовний розвиток онука, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням онука, сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, створює умови для отримання онуком освіти, позивачка просила також призначити її опікуном малолітнього онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (т.1 а.с.2-7)

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 подав заперечення на позовну заяву, в яких посилаючись на недоведеність та необґрунтованість доводів позовної заяви, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає. Вказував, що після смерті ОСОБА_3, позивачка почала чинити перешкоди у спілкуванні дитини з ОСОБА_2, проте останній ніколи не втрачав інтерес до дитини і не уникав від виконання своїх обов'язків, як батька. (т.1 а.с.136-140)

Представник Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області подала письмову заяву, за змістом якої просила вирішити питання у відповідності до вимог чинного законодавства та розглянути справу за їх відсутності. (т.1 а.с.153)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою відмовлено повністю. (т.1 а.с.219-220, 223-227)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. На обґрунтування скарги зазначив, що судом неповно з'ясовано обставини справи, не враховано фактичних обставин на які позивач посилалася обґрунтовуючи заявлені вимоги та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. Вказував, що оскаржуваним рішенням зазначено лише про наявність в матеріалах справи доказів, що надавались позивачем, однак, в порушення ст. 89 ЦПК України не надано їм належної оцінки, не мотивовано відхилення висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 10 серпня 2017 року щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав - ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, висновку Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 08 серпня 2017 року за вих. №1042 про можливість ОСОБА_1 бути опікуном. Крім цього, районним судом необґрунтовано відхилено докази - показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, показання яких були підтверджені свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а також письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення у даній справі. Вважав, що надані представником відповідача копії висновків територіальних органів поліції від 05 лютого 2016 року і 10 лютого 2016 року, а також лист-відповідь Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області від 01 березня 2016 року за вих. №3693 та лист-відповідь Деснянського управління поліції ГУНП в місті Києві від 12 лютого 2016 року за вих. № 1882/123/49-2016 не відповідають критеріям належності, допустимості та достатності доказів, оскільки не підтверджують факт створення позивачкою перешкод відповідачу у спілкуванні з сином, а також органами поліції не було знайдено ознак кримінального правопорушення, ні ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. (т.1 а.с.234-238)

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представник- адвокат ОСОБА_6 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив залишити її без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Представник Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області подала письмову заяву в якій просила розглянути справу за відсутності представника згідно поданих документів та чинного законодавства. (т.2 а.с.9-19)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 10 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (т.1 а.с.11-12)

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (т.1 а.с.13)

За заявою ОСОБА_1, Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області складено висновок від 10 серпня 2017 року № 71137701.1866.2, яким на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 08 серпня 2017 року (протокол № 14) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) вважав за доцільне позбавлення батьківських прав батька - гр. ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (т.1 а.с.69-71)

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 зазначала, що після смерті її доньки - ОСОБА_3, вона опікується долею онука, доглядає та утримує його, піклується про його здоров'я та всебічний розвиток. ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою в житловому будинку, що належить їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, тривалий час ухиляється від виховання, не цікавиться та не піклується про здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не проявляє жодної зацікавленості до долі сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, жодного разу не відвідав сина, не проявляє щодо сина батьківської турботи.

За наданою Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області характеристикою від 09 березня 2017 року, ОСОБА_1 з 2010 року проживає за адресою: АДРЕСА_4 За роки проживання за даною адресою проявила себе з виключно позитивного боку, скарг від сусідів на неї не надходило. ОСОБА_1 проживає з чоловіком ОСОБА_12 та онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (т.1 а.с.16)

За заявою позивачки, 23 лютого 2017 року Службою у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації в Київській області було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4, яким встановлено, що ОСОБА_1 - бабуся, ОСОБА_12 - дідусь та ОСОБА_4 - онук, займають жилу площу приблизно 180 кв.м, двоповерховий будинок, який складається з шести кімнат, кухні, двох санвузлів. У дитини є окрема облаштована кімната. Санітарний стан приміщення добрий. У дитини є все необхідне для проживання, навчання та виховання у бабусі та дідуся. (т.1 а.с.18-19)

Позивачка ОСОБА_1 також зверталася до Служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання висновку щодо можливості бути опікуном і згідно висновку №1042 від 08 вересня 2017 року, Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вважала, що ОСОБА_1 може бути опікуном (онука - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1) та поставлена на облік за №232 від 07 вересня 2017 року. (т.1 а.с.91)

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

За роз'ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року). Крім того, Європейський суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував, що у 2015 році через хворобу ОСОБА_3 проживала у своїх батьків в будинку за адресою АДРЕСА_4, а малолітній син ОСОБА_4 проживав разом із батьком за адресою: АДРЕСА_3 В жовтні 2015 року на прохання своєї тяжко хворої дружини ОСОБА_3, відповідач привіз сина пожити разом зі своєю мамою в будинку бабусі - позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла і з того часу, позивачка ОСОБА_1 почала чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з його батьком - ОСОБА_2, проте останній ніколи не втрачав інтерес до дитини і не уникав від виконання своїх обов'язків, як батька. (т.1 а.с.136-140)

За наданою представником відповідача копією висновку від 05 лютого 2016 року матеріалів ЖЄО №23222 від 01 лютого 2016 року, встановлено, що 01 лютого 2016 року ОСОБА_2 звертався до Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області із заявою з приводу того, що ОСОБА_1 не віддає малолітнього сина ОСОБА_4 та перешкоджає в зустрічах з ним. (т.1 а.с.116)

Відповідно до копії висновку від 10 лютого 2016 року, встановлено, що ОСОБА_2 06 лютого 2016 року звертався до Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві із заявою, в якій повідомив, що 04 лютого 2016 року приблизно о 17:50 год. ОСОБА_1 погрожувала йому фізичною розправою та не дозволяє ОСОБА_2 бачитись з власним сином, якому 4 роки. (т.1 а.с.117)

До суду не надано доказів винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідача відносно малолітньої дитини, не надано доказів і вжиття відносно відповідача заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків.

При цьому, надані представником відповідача копія висновку інспектора Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 05 лютого 2016 року, а також копія висновку дільничного інспектора Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_14 від 10 лютого 2016 року, підтверджують доводи відповідача, що позивачкою створювались перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. (т.1 а.с.116-117)

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов №133, складеним головним спеціалістом Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві ОСОБА_15 18 березня 2017 року, на підставі заяви батька дитини ОСОБА_2, з метою відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від інших осіб на підставі ст. 163 СК України, було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що житло розміщене на 7 поверсі 10 поверхового будинку, складається з 1 кімнати. В квартирі зроблений ремонт, прибрано, чисто, охайно. Квартира обладнана необхідними меблями та сучасною побутовою технікою. В кімнаті є: шафа для дитячого одягу, дитяче ліжко, двоспальне ліжко, два крісла, дуже багато іграшок, книжок, розвиваючих ігор. Зі слів батька, бабуся дитини (по лінії матері) не віддає йому дитину та утримує її безпідставно. Умови проживання відповідають вимогам та для виховання, розвитку та проживання дитини створено всі належні умови. За даною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації проживання ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дитина на час складення акту не проживає). (т.1 а.с.118)

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеним 11 жовтня 2017 року комісією Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради Київської області з метою обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 10 поверхового будинку, двокімнатна квартира загальною площею 60 кв.м. складається з 2 кімнат, коридору, ванної кімнати, туалету. Наявні всі комунікації, меблі, техніка необхідні для проживання. За цією адресою проживають: ОСОБА_16 (дружина), ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Побут в сім'ї організовано, у дитини є окрема кімната з усім необхідним для проживання, навчання та розвитку дитини. Стосунки у сім'ї дружні, сімейні. Дитина відвідує дитячий садочок «Лімпопо» згідно договору №112 від 11 вересня 2017 року, а також дитина поставлена на облік центру первинної медико-санітарної допомоги №4. За результатами бесіди і ставлення членів сім'ї до рішення прийняти на виховання дитини зроблено позитивний висновок. (т.1 а.с.122)

В суді апеляційної інстанції сторони не заперечували, що з серпня 2017 року малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_2 за місцем проживання останнього, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання. (т. 2 а.с. 20-22)

Показанням допитаних свідків ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_18 районним судом дана належна оцінка.

Висновок від 10 серпня 2017 року № 71137701.1866.2 Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області було складено лише за участю ОСОБА_1, за відомостями, які були надані з її слів, щодо батька дитини - ОСОБА_4 зазначено, що останній не був присутнім, місце його проживання (перебування) не відомо. Проте, до суду не надано доказів, що ОСОБА_4 сповіщався про засідання комісії, а зазначені у висновку обставини щодо невідомого місця проживання (перебування) ОСОБА_4 та ухилення останнього від батьківських обов'язків суперечать наявним у справі доказам.

Вищевказаний висновок не спростовує встановлених судом обставин, не свідчить про винну поведінку відповідача або свідоме ухилення останнього від виконання батьківських обов'язків, тому районний суд підставно визнав його необґрунтованим і відхилив.

До суду не надано і судом не встановлено обставин і доказів за яких суд вважав би за доцільне заслухати думку дитини щодо обставин справи. При цьому, враховуючи на малолітній вік дитини, з метою недопущення психоемоційного травмування малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому на час розгляду справи судом виповнилось лише сім років, зважаючи на положення вищезазначеної Конвенції про права дитини, колегія суддів не вирішувала питання про заслуховування в судовому засіданні думки дитини щодо позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2батьківських прав.

Рішення районного суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає фактичним обставинам справи та наявним в ній доказам, а тому є законним і обґрунтованим.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 24 січня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова