Ухвала

Іменем України

24 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 203/4947/15-ц

провадження № 61-22669 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня

2016 року позов Державної іпотечної установи задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 13-ФЛ:980/08/14 від 26 листопада 2008 року, що виникла станом на 07 липня 2015 року, в розмірі 441 270,25 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 376 207,79 грн, заборгованість по процентам - 49 101,25 грн, пеня - 2 782,48 грн, інфляційні втрати - 13 178,73 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Справа переглядалась судом апеляційної інстанції неодноразово.

Останньою постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року скасовано.

Позов Державної іпотечної установи задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 13-ФЛ:980/08/14

у загальному розмірі 441 270,25 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 376 207,79 грн, заборгованості по відсоткам

у розмірі 49 101,25 грн, пені у розмірі 2 782,48 грн та інфляційних втрат

у розмірі 13 178,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 13-ФЛ:980/08/14

у загальному розмірі 421 892,49 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 376 207,79 грн, заборгованості по відсотками

у розмірі 29 723,49 грн, пені у розмірі 2 782,48 грн та інфляційних втрат

у розмірі 13 178,73 грн.

У задоволенні решти позовних вимог Державної іпотечної установи відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції

із заявою про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду

від 24 вересня 2019 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року залишено без задоволення.

У грудні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України

і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане

є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Нормами статті 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи при цьому його змісту. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду

у більш ясній та зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня

2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено,

що відповідно до статті 221 ЦПК Українироз`яснення рішення суду,

а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим,

що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом,

що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення

і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви про роз`яснення постанови суду апеляційної інстанції від 19 листопада 2019 року, оскільки це судове рішення є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачення, тоді як заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по своїй суті зводиться до незгоди із ухваленим судовим рішенням.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд

в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга

є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та

у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Р. А. Лідовець