Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1395/15-ц
Провадження №: 2/332/106/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2019 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Федоренка О.І.;
при секретарі: Івановій Д.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПЕР ПРАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
04.02.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Купер Прайс» у відповідності було укладено договір факторингу № 04022011, згідно до якого банк передав ТОВ «Купер Прайс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Таким чином, внаслідок передачі банком позивачу прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати (замість банку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами.
Сторони до суду не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач та його представник заперечують проти задоволення позову, просять відмовити у повному обсязі, застосувавши строк позовної давнини.
У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором, на підставі договору факторингу № 04022011 від 04.02.2011 року (а.с.15-16).
Таким чином, внаслідок передачі банком позивачу прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати (замість банку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами.
Сторони зобовязані дотримуватися умов укладено договору та виконувати взяті на себе зобовязання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.562, 530 ЦК України.
Таким чином, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідач просить суд застосувати до даних позовних вимог позовну давність. Дана заява відповідача є обґрунтованою, оскільки відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач набув права вимоги до відповідача 04.02.2011 року, тобто строк позовної давності за зазначеним зобовязанням спливає 04.02.2014 року, а позивач звернувся із позовом до суду 31.03.2015 року.
Відповідно до 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду, клопотання про поновлення цього строку він не заявляв, відповідач заявив клопотання про застосування до правовідносин, які є предметом даного позову, позовної давності.
Отже, позовні вимоги заявлені позивачем після спливу строку, у межах якого він мав можливість звернутися до суду з таким позовом, а тому в задоволенні позову суд вважає необхідним відмовити.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 257, 259, 261, 267, 530, 562, 610-612, 614, 615, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 264-265 ЦПК України, -
В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлено 29.01.2019 року.
Суддя О.І. Федоренко