ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2019 року

м.Харків

справа № 635/1674/15-ц

провадження № 22-ц/818/330/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2017 року, постановлене під головуванням судді Полєхіна А.Ю., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 077,29 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 24 304,74 грн.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором від 06.04.2006 року в розмірі 17 841,86 грн., а також судові витрати в розмірі 360,27 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що строк дії кредитної картки встановлений до 06.04.2007 року. Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки з вимогами про стягнення процентів за кредитом за період з 31.01.2011 року до 31.01.2015 року Банк звернувся лише у квітні 2015 року. Тому відсутні підстави для нарахуванням відсотків за кредитом з урахуванням того, що строк кредитування сплинув.

Представником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надано відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просив апеляційну скаргу відповідача відхилити. Зазначив, що розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 03.03.2012 року по 31.01.2015 року становить 8 897,11 грн. (8 596,24 грн. /360 *36%*1035 днів).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на стягнення заборгованості по відсотках в межах заявлених ним вимог за період з 03.03.2012 року по 31.01.2015 року на суму 17 841,86 грн. А вимоги про стягнення відсотків за період з 31.01.2011 року по 02.03.2012 року заявлені Банком поза строками позовної давності.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 06 квітня 2006 року ОСОБА_1, підписавши анкету-заяву, отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.17.18 т.1).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06.04.2006 року у розмірі 21 339,39 грн., з яких: 8 596,24 грн. - заборгованість за кредитом та 12 943,15 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом (а.с.152-158 т.1).

Як на підставу уточнених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Позивач вказував, що станом на 31.01.2015 року заборгованість відповідача за відсотками за користування кредитом за період з 31 січня 2011 року по 31 січня 2015 року становить 24 304,74 грн. (а.с.143-147 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами.

Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору 06.04.2006 року. Проте ОСОБА_1 вважає, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, тобто строк дії кредитної картки встановлений до 06.04.2007 року. Наполягає на застосування строків позовної давності, а також вказує на безпідставність нарахування позивачем відсотків за кредитним договором після спливу строку кредитування.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 181/467/17, сторонами в якій були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник. Зокрема, у вказаному судовому рішенні зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що за період з 31.01.2011 року по 02.03.2012 року позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду. Позивач звернувся до суду з позовом 03.03.2015 року, тому має право на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в межах позовної давності.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з визначеним судом періодом, за який підлягає стягненню заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що строк дії кредитної картки ОСОБА_1 встановлений до 30 квітня 2013 року.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18.

Колегія суддів вважає, що заборгованість по процентам за користування кредитом підлягає стягненню з 03.03.2012 року по 30.04.2013 року, в межах позовної давності та з урахуванням строку дії картки.

Так заборгованість ОСОБА_1 по процентам за кредитним договором від 06.04.2006 року становить 3 885,50 грн. (8 596,24 грн./360*36%*452 дні=3885,50).

Посилання ОСОБА_1 на те, що зобов'язання між сторонами є припиненими з 06 квітня 2007 року, - спростовуються фактичними обставинами справи, оскільки встановлено, що строк дії картки відповідача сплинув 30.04.2013 року.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням вищевказаного, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2017 року слід змінити, зменшити розмір стягнутої заборгованості по процентам за користування кредитним договором від 06.04.2006 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 17 841,86 грн. до 3 885,50 грн., а також зменшити розмір стягнутого судового збору з 360,27 грн. до 38,86 грн.

З Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 58,29 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2017 року змінити.

Зменшити розмір стягнутої заборгованості по процентам за користування кредитним договором від 06.04.2006 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 17 841,86 грн. до 3 885,50 грн., а також зменшити розмір стягнутого судового збору з 360,27 грн. до 38,86 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 58,29 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук