Справа № 606/1539/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Круць В.М.

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Верес М.Я.

розглянувши відкритому у судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька на період з 14.06.2019 року по 31.07.2023 року за межі України до Чеської Республіки. Позовні вимог обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 2007 року народження є донькою позивача та відповідача, шлюб між якими розірвано. Після розірвання шлюбу донька постійно проживає з позивачем, остання працює лікарем у лікарні міста Мост Чеської Республіки. ОСОБА_3 навчається в 5 - А класі початкової школи міста Мост. Рішеннями Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11.03.2016 року та 26.12.2016 року позивачу надавалися дозволи на виїзд дитини ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька. Позивач вказує, що відповідач більше 10 років не бачиться з дитиною, не цікавиться її життям, не приймає участі в житті дитини. Дозвіл на виїзд дитини за кордон потрібен позивачу для того, щоб забезпечити донці продовження навчання в місті Мост Чеської Республіки. В свою чергу позивач вказувала, що відповідач буде мати можливість бачитись та спілкуватись з донькою під час шкільних канікул та в телефонному режимі. Також ОСОБА_1 просила стягнути в її користь з ОСОБА_2 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою судді від 19 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 14 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Круць В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити, додатково вказав, що надання дозволу на виїзд без згоди та супроводу батька буде сприяти найкращим інтересам дитини, оскільки дитина навчається в школі та проживає в Чеській Республіці разом з матір`ю, яка повністю дбає про її фізичний та духовний розвиток. Батько буде мати можливість спілкуватися з дитиною на канікулах та за допомогою телефонного зв`язку та Інтернету, будь-яких перешкод щодо спілкування матір`ю не чиниться. Просив взяти до уваги ту обставину, що відповідач часто виїжджає за кордон, а тому не має перешкод в спілкуванні з дитиною і на території Чеської Республіки.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Верес М.Я. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Вказали, що Теребовлянським районним судом надавався виїзд дитини на конкретний період, а саме до 2017 року. Проте позивач не виконала рішення суду, дитина з 2017 року перебуває в Чеській Республіці і не поверталася протягом 2017 - 2019 років в Україну, що підтверджується інформацією Державної прикордонної служби. Таким чином, позивач свідомо та протиправно не виконує рішення суду, батько позбавлений будь - якої можливості спілкуватися з дитиною. Вважають, що шляхом подання позову ОСОБА_1 має на меті легалізувати свої дії щодо невиконання рішення суду. Крім того, просили звернути увагу, що відсутній предмет позову як такий, оскільки дитина вже перебуває за кордоном і може тільки в`їхати з матір`ю в Україну. Також відповідач заперечує ті обставини, що він не приймає участі у вихованні дитини, це зокрема підтверджується і тим, що відповідач вчасно та систематично сплачує аліменти на утримання дитини.

Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року в справі № 606/1635/16-ц надано дозвіл ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 н атимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 на період з 24.12.2016 року по 30.06.2017 року за межі України до Чеської Республіки.

Як слідує з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ,батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з підтвердженням про працевлаштування від 01.02.2019 року ОСОБА_1 працевлаштована в лікарні м. Мост, трудова угода укладена на невизначений термін.

Як вбачається з договору про оренду житла від 13.01.2017 року ОСОБА_1 орендує квартиру в м. Мост.

Відповідно до Висновку шкільного консультаційного закладу від 14.05.2018 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року є ученицею 5- А класу початкової школи м. Мост.

13 червня 2019 року адвокат позивача Круць В.М. звертався із письмовою заявою на адресу ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до Чеської Республіки. Відповідач згоди на виїзд дитини за кордон позивачу не надав.

Згідно з інформації Державної прикордонної служби України від 01.10.2019 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження 14 квітня 2017 року в`їхала в Україну в пункті пропуску Шегині . 21 квітня 2017 року виїхала в пункті пропуску Краківець , і з того часу не поверталася на територію України.

Частиною 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За положенням ч.1 ст 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 1,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.3.,4 Постанови КМУ № 57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами по справі неповнолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року не перебуває на території України з 21 квітня 2017 року. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що не може назвати підстав на яких неповнолітня ОСОБА_3 перебуває в Чеській Республіці, на його думку законність підтверджується чинним проїзним документом. Відтак, дитина не буде виїжджати з України, так як не перебуває на території України. Крім того, до матеріалів справи долучено висновок шкільного консультаційного закладу від 14.05.2018 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року є ученицею 5- А класу початкової школи м. Мост. Стороною позивача не надано інформації про те, де навчається дитина у 2019 році. Враховуючи те, що дитина не повернулась в Україну після 30.06.2017 року, тобто спливу строку на яки йбкв наданий тимчасовий виїзд за межі України, відсутність актуальної інформації про місце навчання дитини виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька на період з 14.06.2019 року по 31.07.2023 року за межі України до Чеської Республіки.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на період з 14.06.2019 року по 31.07.2023 рокуза межі України до Чеської Республіки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка