ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №592/371/19

Номер провадження 22-ц/816/4919/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач фізична особа підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 липня 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2019 року фізична особа - підприємець, адвокат Турченко С.П. звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 02 жовтня 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг з відповідними умовами, зокрема п. 1.1. договору передбачено, що виконавець надає клієнту юридичні послуги з представництва його інтересів та захисту прав при вирішенні судових спорів про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 08 червня 2017 року у справі № 1838/15 про стягнення з клієнта коштів в сумі 8590921,06 грн та у спорі про видачу виконавчого документу на підставі вказаного рішення третейського суду. Попередню оплату послуг відповідачка здійснила в повному обсязі.

В період з 02 жовтня 2017 року по 08 грудня 2017 року юридичні послуги за договором надані, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 08 червня 2017 року у справі № 1838/15 про стягнення з клієнта (відповідача) коштів в сумі 8590921,06 грн, скасовано. Відповідна ухвала суду набрала законної сили 26 січня 2018 року.

Пунктом 1.3. додаткової угоди передбачено остаточну оплату послуг за наслідком набрання законної сили рішення суду про скасування рішення третейського суду у розмірі, еквівалентному 7000,00 доларів США.

У зв`язку з цим, 27 січня 2018 року відповідачка мала сплатити позивачу відповідну суму коштів, проте, свого обов`язку не виконала.

30 березня 2018 року на адресу відповідачки направлено повідомлення про оплату наданих послуг, яке відповідачка отримати відмовилась, конверт повернуто за закінченням терміну зберігання.

07 червня 2018 року на адресу відповідачки направлено вимогу про оплату наданих послуг, а також сплату пені у зв`язку з простроченням оплати наданих послуг, яку відповідачка отримати відмовилась, конверт повернуто за закінченням терміну зберігання.

28 вересня 2018 року відповідачка сплатила позивачу кошти в сумі, еквівалентній 1000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Залишок заборгованості з оплати послуг становить еквівалент 6000,00 доларів США.

Крім того, пунктом 4.3. договору передбачено нарахування пені за порушення строків оплати послуг в розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості.

За період з 29 січня 2018 року (перший робочий день після 27 січня 2018 року) по 09 січня 2019 року, тобто, за 344 дні прострочення оплати послуг, відповідачка має сплатити позивачу суму пені в розмірі, еквівалентному 20640,00 доларів США, відповідно до розрахунку 1 % від 6000,00 доларів США за кожний день прострочення оплати, а саме: 6000,00 х 1 % х 344 дн. = 20640,00 доларів США.

Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідачки суму пені в розмірі суми, що дорівнює сумі заборгованості за основною вимогою та обмежити суму пені у розмірі 6000,00 доларів США.

Станом на 18 грудня 2018 року за офіційним курсом НБУ заборгованість відповідачки по оплаті послуг за договором в гривневому еквіваленті становить 168142,43 грн із розрахунку 28,023739 грн. за 1 долар США (6000,00 х 28,023739 = 168142,43 грн.).

Розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачки, складає таку ж суму та становить 168142,43 грн із розрахунку 28,023739 грн. за 1 долар США (6000,00 х 28,023739 = 168142,43 грн.).

Загальний розмір заборгованості за договором на дату звернення до суду з позовом становить 336284,86 грн (168142,43 + 168142,43 = 336284,86 грн.), яку позивач просив стягнути з відповідачки на його користь та судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 липня 2019 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця адвоката Турченка С.П. кошти в сумі 168 142,43 грн заборгованості з оплати послуг та 168 142,43 грн пені, а всього 336 284,86 грн, також судовий збір у розмірі 3346,33 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача суми пені скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вказує, що повідомлення про оплату наданих послуг від 30 березня 2018 року та вимога про оплату наданих послуг від 07 червня 2018 року направлялись за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не за адресою реєстрації місця проживання відповідачки. Зазначає, що під час укладення договору про надання юридичних послуг від 02 жовтня 2017 року нею була надана копія паспорту, відповідно до якої місце проживання відповідачки з 25 жовтня 2011 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , про що позивач знав.

Рішення суду в частині стягнення основної суми заборгованості відповідачем не оскаржується, а тому і не переглядається апеляційним судом.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, посилаючись на підвищення тиску, проте, враховуючи, що явка сторін до апеляційного суду є необов`язковою, позиція апелянта є чіткою і зрозумілою, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2017 року між ФОП, адвокатом Турченком С.П. та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг. Пунктом 1.1. договору передбачено, що виконавець надає клієнту юридичні послуги з представництва його інтересів та захисту прав при вирішенні судових спорів про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 08 червня 2017 року у справі № 1838/15 про стягнення з клієнта коштів в сумі 8590921,06 грн та у спорі про видачу виконавчого документу на підставі вказаного рішення третейського суду (а.с. 4).

П.п. 1.1.1., п. 1.1. додаткової угоди № 1 від 02 жовтня 2017 року до договору передбачено попередню оплату юридичних послуг за представництво інтересів у Дніпровському районному суді м. Києва - еквівалент 900,00 доларів США, що станом на дату укладення Договору становить 23040,00 грн, що включає в себе підготовку та подання позовної заяви та інших процесуальних документів у справі, а також участь у першому судовому засіданні по одній судовій справі (а.с. 5).

Попередню оплату послуг відповідачка здійснила в повному обсязі.

В період з 02 жовтня 2017 року по 08 грудня 2017 року юридичні послуги за договором надані, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 08 червня 2017 року у справі № 1838/15 про стягнення з клієнта (відповідача) коштів в сумі 8590921,06 грн скасовано. Відповідна ухвала суду набрала законної сили 26 січня 2018 року. Тобто, позивачем надано послуги відповідно до умов договору, жодних претензій щодо наданих послуг від відповідачки не надходило (а.с. 6-20).

Пунктом 1.3. додаткової угоди № 1 передбачено остаточну оплату послуг за наслідком набрання законної сили рішення суду про скасування рішення третейського суду у розмірі, еквівалентному 7000,00 доларів США.

У зв`язку з цим, 27 січня 2018 року відповідачка мала сплатити позивачу відповідну суму коштів, проте, свого обов`язку не виконала.

30 березня 2018 року на адресу відповідачки направлено повідомлення про оплату наданих послуг, конверт повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с. 21-22).

07 червня 2018 року на адресу відповідачки направлено вимогу про оплату наданих послуг, а також сплату пені у зв`язку з простроченням оплати наданих послуг, конверт також повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с. 23-24).

28 вересня 2018 року відповідачка сплатила позивачу кошти в сумі, еквівалентній 1000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 25). Залишок заборгованості з оплати послуг становить еквівалент 6000,00 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд виходив з того, що оскільки позивачем надані відповідачці юридичні послуги відповідно до умов договору, а відповідачка свого обов`язку щодо сплати позивачу відповідної суми коштів не виконала, тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з останньої на користь позивача заборгованість з оплати послуг в сумі 168 142,43 грн та дотримуючись принципів справедливості, добросовісності та розумності також стягнув з відповідачки суму пені в розмірі суми, що дорівнює сумі заборгованості за основною вимогою, тобто 168 142,43 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою, другою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Положення ЦК України передбачають, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою (штрафом, пенею) (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно умов договору та зазначених вище норм права станом на 18 грудня 2018 року, відповідачка має сплатити позивачу суму оплати послуг у розмірі, еквівалентному 6000,00 доларів США.

Пунктом 4.3. договору передбачено нарахування пені за порушення строків оплати послуг в розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 29 січня 2018 року (перший робочий день після 27 січня 2018 року) по 09 січня 2019 року, тобто, за 344 дні прострочення оплати послуг, відповідачка має сплатити позивачу суму пені у розмірі, еквівалентному 20640,00 доларів США, відповідно до розрахунку 1 % від 6000,00 доларів США за кожний день прострочення оплати, а саме: 6000,00 х 1 % х 344 дн. = 20640,00 доларів США.

Стягуючи з відповідачки на користь позивача пеню у зв`язку з простроченням оплати наданих послуг, місцевий суд дійшов вірного висновку про стягнення суми пені в розмірі суми, що дорівнює сумі заборгованості за основною вимогою та обмежив її у розмірі 6000,00 доларів США, з яким колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Отже, на підставі доказів, наданих позивачем, суд, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки умови договору про надання юридичних послуг відповідачкою не виконані, тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з оплати послуг в сумі 168 142,43 грн, а також сплата пені в сумі 168 142,43 грн у зв`язку з простроченням оплати наданих послуг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що повідомлення про оплату наданих послуг від 30 березня 2018 року та вимога про оплату наданих послуг від 07 червня 2018 року направлялись за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не за адресою реєстрації місця проживання відповідачки. Зазначає, що під час укладення договору про надання юридичних послуг від 02 жовтня 2017 року нею була надана копія паспорту, відповідно до якої місце проживання відповідачки з 25 жовтня 2011 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , про що позивач знав. Проте, такі доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, з яких вбачається, що 02 жовтня 2017 року між фізичною особою підприємцем, адвокатом Турченком С.П. та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг. В договорі та додатковій угоді № 1, що містяться в матеріалах справи, зазначена адреса відповідачки АДРЕСА_1 (а.с. 4-5). Дана адреса була зазначена відповідно до паспортних даних ОСОБА_2 та скріплена її підписом на договорі. Те, що договір підписаний саме відповідачкою, остання не заперечує і про будь-які зміни відповідачка не повідомляла позивача.

Крім того, з довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради № 14.03-08/31565 від 15 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Таким чином, позивачем направлялись повідомлення та вимога про оплату наданих послуг за адресою, яка була зазначена в договорі, тобто АДРЕСА_1 , іншої адреси матеріали справи не містять, а твердження відповідачки про те, що позивачу було відомо, що відповідачка з 25 жовтня 2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 є безпідставними та будуються на припущеннях.

Про настання строку сплати вартості наданих послуг, починаючи з 27 січня 2018 року і нарахування пені у разі порушення даного строку, відповідачка була обізнана, тому після направлення їй позивачем двох вимог про сплату зазначеної заборгованості, 28 вересня 2018 року з`явилася до офісу позивача і частково сплатила борг в сумі, еквівалентній 1000 доларів США та не заперечувала щодо обов`язку по сплаті пені.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), оскільки даною постановою переглядається рішення суду щодо вимог на суму 168142,43 грн, що не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 липня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

І.В. Орлов