Єдиний унікальний номер № 616/984/19 Провадження № 2/616/300/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» грудня 2019 року смт.Великий Бурлук

Великобурлуцький районний суд Харківської області в складі судді РИКОВА М.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та звільнення від заборгованості за аліментами,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить:

- встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2009 року по вересень 2019 року;

- встановити факт перебування на утриманні батька ОСОБА_3 неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час періоду проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з січня 2009 року по вересень 2019 року;

- звільнити ОСОБА_3 від заборгованості по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_5 за період з січня 2009 року по вересень 2019 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею у ній визначено суддю Рикова М.І.

Суддя, дослідивши позовну заяву встановив наступне.

15 листопада 2019 року ОСОБА_3 звертався до Великобурлуцького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, в якій просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 серпня 2007 року по справі № 2-231/07 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року було задоволено заяву судді Рикова М.І. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів (цивільна справа № 616/941/19, провадження № 2/616/288/19), у зв`язку із тим, що відповідач ОСОБА_4 раніше тривалий час працювала у Великобурлуцькому районному суді Харківської області на посаді помічника судді Великобурлуцького районного суду Харківської області, а з 25 липня 2008 року по 10 липня 2014 року на посаді керівника апарату Великобурлуцького районного суду Харківської області.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Слід також зазначити, що позивач обґрунтовуючи свої вимоги, в тексті позовної заяви зазначає: «відповідач ОСОБА_4 працювала на посаді помічника судді та керівника апарату Великобурлуцького районного суду Харківської області», а ці обставини можуть викликати сумніви, як у позивача так і у стороннього спостерігача щодо неупередженості судді.

За таких обставин, суддею Риковим М.І., з метою недопущення у сторін та стороннього спостерігача сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді справи заявлено про самовідвід, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, у зв`язку із тим, що відповідач ОСОБА_4 раніше тривалий час працювала у Великобурлуцькому районному суді Харківської області: - з 15 травня 2006 року по 24 червня 2008 року на посаді помічника судді Великобурлуцького районного суду Харківської області; - з 25 липня 2008 року по 10 липня 2014 року на посаді керівника апарату Великобурлуцького районного суду Харківської області. Крім того, при заявленні самовідводу суддею також враховано, що раніше з цих підстав ним вже були заявлені самовідводи по інших справам за участі ОСОБА_4 , а тому у разі не заявлення самовідводу по вказаній справі, у сторін можуть виникнути підозри, що суддя діє непослідовно, по одній справі, учасниками яких є одні і ті ж самі особи, заявляє самовідвід, а по іншій справі - не бажає заявляти самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст.39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

У відповідності до положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

При цьому поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, тлумачення та використання якого залежить від суб`єктивного усвідомлення певних обставин особою, яка його застосовує, виходячи зі свого внутрішнього переконання та власного ставлення до них.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше тривалий час працювала у Великобурлуцькому районному суді Харківської області, з цих підстав суддею Риковим М.І. заявлялись самовідводи по інших справах, дії судді повинні бути послідовними, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості розгляду справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву судді Рикова Миколи Івановича про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та звільнення від заборгованості за аліментами - задовольнити.

Цивільну справу № 616/984/19 (провадження № 2/616/300/19) передати до канцелярії Великобурлуцького районного суду Харківської області для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду даної справи іншому судді у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ