Справа № 324/560/16-ц
Провадження № 2-п/324/1/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області у складі головуючого судді Кацаренко І.О. за участю секретаря судового засідання Божко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Пологи заяву представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах останньої про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 31 серпня 2018 року звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути її заяву від 14 серпня 2017 року про перегляд заочного рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року у справі №324/560/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 05 вересня 2018 року заяву було залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.185 ЦПК України звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.285 ЦПК України і сплатити судовий збір у передбаченому Законом України «Про судовий збір» розмірі, тобто в сумі 352 грн. 40 коп.

20 листопада 2018 року від представника за довіреністю ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 надійшла на адресу суду квитанція про сплату судового збору, копія ордеру на надання правової допомоги серії ЗП №049996, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 та договір №01/28/08/2018 від 28 серпня 2018 року про надання юридичних послуг, проте суду не було надано заяви від ОСОБА_1 (її представника) про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2016 року по справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 листопада 2018 року ухвалою судді заяву було повторно залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.185 ЦПК України надати до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2016 року по справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11 грудня 2018 року від представника за довіреністю ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 надійшла на адресу суду заява про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2016 року по справі №324/5760/16.

12 грудня 2018 року ухвалою судді заяву було залишено без руху відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, так як в заяві про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_3 просить лише скасувати рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року у справі №324/560/16-ц 2/324/318/2016. Строк для подання заяви про перегляд заочного рішення пропущений, проте в заяві не було зазначено про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

04 січня 2019 року від представника за довіреністю ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 надійшло на адресу суду клопотання про поновлення пропущеного строку.

В клопотанні представник за довіреністю ОСОБА_3 зазначила, що в провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебуває заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою від 12 грудня 2018 року по даній справі заяву було залишено без рух та надано термін для усунення недоліків. Проте, зазначає ОСОБА_1, вона рішення суду не отримувала, з ним особисто не ознайомлювалася, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, поданою ОСОБА_2, присутньою не була, хоча знала про її розгляд та подавала заяву зі своїми поясненнями, в якій просила заяву про скасування заочного рішення задовольнити. Про те, що її заява розглянута не була, вона дізналася з постанови апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року. Після отримання постанови Апеляційного суду запорізької області від 02 серпня 2018 року, 28 серпня 2018 року нею було подано заяву про розгляд її заяви про скасування заочного рішення. У звязку з цим просить поновити строк на подачу заяви про скасування заочного рішення суду та призначення справи до нового розгляду.

У судове засідання представник за довіреністю ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1, до суду не явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи, призначений на 12 лютого на 08.30 годину про перегляд заочного рішення суду, розглянути без участі заявника та представника заявника. На задоволенні заяви наполягають.

У судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не явився.

За таких обставин суд розглядає справу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Протягом судового розгляду справи призначалося шість судових засідань, в жодне з яких відповідачі не явилися, а зверталися до суду з заявою про витребування доказів, яка судом була розглянута, про відкладення розгляду справи з-за хвороби і перебування на лікуванні (без надання належних доказів цьому). Суд спрямовував на адресу відповідачів попередження про явку в судове засідання, про необхідність надання суду підтверджень поважності причин неприбуття в судові засідання і про розгляд справи з постановленням заочного рішення в разі неявки в судове засідання без поважної причини відповідачів і ненадання ними підтверджуючих документів поважності причин попередніх неявок (т.2, а.с.15).

У судове засідання 28 жовтня 2016 року належним чином повідомлені відповідачі в черговий раз не явилися, звернувшись до суду з письмовими клопотаннями про розвязання клопотання про зобовязання проведення та надання розрахунку позивачем (т.2, а.с.24,25-26). Зобовязання суду відповідачі не виконали, витребувані судом від них документи про поважність причин неприбуття в минулі судові засідання не надали. У справі 28 жовтня 2016 року було постановлене заочне рішення на підставі ст.ст.169 ч.4,224 ч.1,2 ЦПК України (т.2, а.с.30-32).

Копії заочного рішення були спрямовані відповідачам рекомендованими поштовими відправленнями. ОСОБА_1 згідно поштового рекомендованого відправлення в т.2, а.с.43 отримала копію заочного рішення суду особисто 04 листопада 2016 року.

Ще раз перевіривши доводи ОСОБА_1 щодо спрямування нею на адресу суду її заяви про перегляд заочного рішення суд наполягає на тому, що ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення від 28 жовтня 2016 року до 31 серпня 2018 року не зверталася, про що свідчить відсутність заведеного канцелярію суду провадження за її заявою про перегляд заочного рішення. Суд наполягає на тому, що з заявою про перегляд заочного рішення до суду зверталася лише відповідач у справі ОСОБА_2, про що свідчать провадження №2-п/324/8/2016, №2-п/324/1/2017, №2-п/324/4/2017 і №2-п/324/7/2017 (т.2, а.с.46-120; т.2, а.с.121-197; т.2, а.с.218-249, т.3, а.с.1-49).

Таке ствердження суду першої інстанції узгоджується з ухвалою від 19 березня 2018 року, в якій зазначалося, що з заявою про перегляд заочного рішення зверталася до суду лише відповідач ОСОБА_2, і тому саме щодо розгляду її заяви про перегляд заочного рішення суд постановив ухвалу 19 березня 2018 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення (т.3, а.с.21-22).

Суд не розглядав і не міг розглядати заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 28 жовтня 2016 року з тих підстав, що з такою заявою ОСОБА_1 не зверталася до суду до 31 серпня 2018 року.

Частинами 3, 4 статті 284 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 отримала копію заочного рішення 04 листопада 2016 року, тоді як її заява про перегляд даного рішення подана до суду лише 31 серпня 2018 року, до якої після усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення додано клопотання про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення без посилання на докази та подачі їх суду, що обгрунтовують поважність причин пропустку строку подачі останньої, визначені ЦПК України.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що обставини, на які заявник посилається як на підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а саме, що вона копію судового рішення від 28 жовтня 2016 року не отримувала і не була присутньою при розгляді заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, по-перше, не відповідають дійсності (в частині не отримання копії судового рішення), бо спростовуються матеріалами справи, і, по-друге, не є підставою для поновлення пропущеного строку (в частині не присутності при розгляді заяви ОСОБА_2І.), бо сама ОСОБА_1 в заяві про підтримання заяви ОСОБА_2 просила цю заяву розглянути без її участі.

Навіть якщо погодитися з констатацією суду апеляційної інстанції, викладеною в постанові від 02 серпня 2018 року, згідно якої суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така заява надходила до суду першої інстанції і повинна бути розглянута судом, то і в такому разі заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки заява ОСОБА_1 про підтримання заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення датована 14 серпня 2017 року (тобто через 8 місяців і 10 днів після отримання нею копії заочного рішення), і не містила клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення (т.2, а.с.149-154).

З урахуванням наведеного та відсутності доказів на підтвердження поважності причин пропуску подачі до суду заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку про неможливість задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст.127, 260, 261, 284, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах останньої про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року у справі №324/560/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах останньої про перегляд заочного рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року у справі №324/560/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів, починаючи з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Кацаренко І.О.