РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/4954/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1648/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач ПАТ "УкрСиббанк",

відповідачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року (ухвалене у складі судді Бучко Т.М.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, -

в с т а н о в и в :

27 березня 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 51 000 доларів США зі сплатою 12,4% річних, датою остаточного повернення яких є 04 лютого 2028 року.

На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

Покликаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, ПАТ "УкрСиббанк" просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість, яка станом на 13 березня 2015 року складала 49 496,91 доларів США та 10 439,01 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кредитний договір, за яким банк просить стягнути заборгованість з відповідачів, рішенням суду був визнаний недійсним, отже він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

13 січня 2016 року ПАТ "УкрСиббанк" подано апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Банком було подано касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду від 16.07.2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 15.10.2015 року, якими визнано кредитний договір недійсним, і які стали підставою для відмови у позові.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ 13.11.2015 року було відкрито касаційне провадження у справі, у зв`язку з чим Банком заявлялось клопотання про зупинення провадження, яке, проте, судом було неправомірно залишено без розгляду.

23 грудня 2019 року представником ПАТ "УкрСиббанк" подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.п. 5 п. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки справа уже розглянута по суті судом першої інстанції, заява представника ПАТ "УкрСиббанк" про залишення позову без розгляду не може бути задоволена апеляційним судом.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення.

05 грудня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 51 000 доларів США зі сплатою 12,4% річних, датою остаточного повернення яких є 04 лютого 2028 року (а.с. 5-15, том 1).

На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, цього ж дня між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 163130 (а.с. 16-17).

У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору у позичальника перед банком утворилась заборгованість, у розмірі, станом на 13 березня 2015 року - 49 496,91 доларів США, з який: 45 491,19 доларів США кредитна заборгованість; 4005,72 дол США заборгованість за процентами та 10 439,01 грн пеня, яка складається з: 2 822,70 грн пеня за прострочення сплати кредиту; 7 616,31 грн пеня за прострочення сплати процентів.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, відповідно до ст. 509 ЦК України.

При цьому, згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до положень ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так, приписами ст. 627 ЦК України визначено - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, як це визначено положеннями ст. 204 ЦК України.

Згідно повідомлення про анулювання боргу вих. № 24-2-01-09/69 від 22.06.2017 року АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 05.12.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) 45 491,19 дол США та 7644,19 дол США процентів на договором.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 30.06.2017 року, індексний номер 90880047 припинено іпотеку квартири, загальною площею 48,1, кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 13 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач разом з поданням відзиву.

Апеляційний суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду відповідні докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Крім того, сторони в справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Позивачем не доведено наявності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 0, оскільки заборгованість за тілом кредиту та процентами анульовано АТ "УкрСиббанк", а пеня, згідно розділу 8 укладеного між сторонами договору, нараховується на заборгованість за тілом кредиту та за процентами, тому заборгованість за пенею, у розмірі 10 439,01 грн, за відсутності боргу по основному зобов`язанню не може бути стягнуто.

Борг фактично анульований Банком.

Таким чином, позов публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені до задоволення не підлягає, з тих підстав, що АТ "УкрСиббанк" не доведено наявність боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 0.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано недійсним кредитний договір №0 від 5 грудня 2007 року, укладений між Акціонерним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2015 року вказане рішення залишено без змін.

Апеляційний суд Рівненської області, ухвалою колегії суддів від 02 березня 2016 року, залишив рішення у даній справі без змін.

Верховний Суд, скасовуючи, постановою від 06 листопада 2019 року, ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 березня 2016 року про залишення рішення місцевого суду без змін, та передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17 лютого 2016 року скасовано судові рішення, якими визнано недійсним кредитний договір, укладений між банком та ОСОБА_1 05.12.2007 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що укладений між сторонами кредитний договір рішенням суду визнано недійсним не відповідає обставинам справи, рішення суду першої інстанції, з урахуванням повідомлення про анулювання боргу, повідомлення про зняття обтяжень з нерухомого майна відповідачів, підлягає до скасування, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" з інших підстав.

На підставі ст. 509, ч. 1 ст. 526, ст.ст. 598, 605, 627, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені відмовити, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 грудня 2019 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук