ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 654/3631/17-ц Головуючий в І інстанції Охтень А.А.
Номер провадження 22ц - 819/104/2019 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Пузанової Л.В.,

секретаря Давиденко І.О.

за участі прокурора Волкової Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Охтень А.А. від 24 січня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Чорноморської сільської ради про визнання права в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який отримав спадщину у вигляді земельної частки (пай) на території Чорноморської сільради після смерті дружини - ОСОБА_4. Позивач є спадкоємцем за законом, як племінник померлих. На теперішній час неможливо оформити спадщину, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Просив суд, у зв'язку із виниклими обставинами, визнати за ним право в порядку спадкування на належну померлим земельну частку (пай) на території Чорноморської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

Рішенням суду позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), яке зареєстроване у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 191 із земель колишнього КСП ім. Комінтерну на території Чорноморської сільської ради Голопристаського району Херсонської області.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом прийнято незаконне невмотивоване рішення, з невідповідністю обставин, що мають значення для справи.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи своє рішення суд вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 Після їх смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) на території Чорноморської сільської ради Голопристанського району, зареєстрована у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за «191 із земель КСП ім. Комінтерну. Згідно із свідоцтвом про народження батько позивача є рідним братом ОСОБА_4 Відповідно до довідки сільської ради від 12.12.2017 позивач проживав та вів домашнє господарство разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позивач є спадкоємцем відповідно до закону після смерті рідної тітки, однак оформити спадкові права на земельну ділянку позбавлений, так як втрачений оригінал правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), тому суд задовольнив позовні вимоги.

Однак з таким рішенням суду колегія суддів погодитися не може.

Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Враховуючи те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 то до спірних відносин підлягають застосуванню правила ЦК УРСР. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статей 525, 526 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу. Відповідно до статті 529-530 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Окрім цього, ст. 531 ЦК УРСР встановлювалось право на спадкування непрацездатних осію, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Згідно статті 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР (1963 року) визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України, який діє с 01 січня 2004 року, також визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У порушення зазначених вимог, суд не застосував до спадкових відносин відповідне законодавство.

Колегія суддів зазначає, оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Тому суд, у зазначеній справі не повинен був задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми, такі як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_1, проте позивач звернувся до суду лише у грудні 2017 року. Крім того, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_4 є тіткою позивача. Не долучено копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Також у матеріалах справи відсутні докази про прийняття спадщини позивачем ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 Не надано ним і доказів про відмову нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Також надана ОСОБА_2 довідка Чорноморської сільської ради від 12.12.2017 року про те, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживав з ним та вів домашнє господарство не може вважатися належним доказом по справі, адже вказано копія довідки не підписана сільським головою та не засвідчена належним чином.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; за невідповідності висновків суду першої інстанції, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому в силу ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 січня 2018 року по даній справі скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Пузанова