ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/574/18 Номер провадження 22-ц/814/76/19Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що приблизно із липня 2003 року він проживавав у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. У червні 2012 року шлюбні відносини припинилися, у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 не перебував.

На разі вважає, що він не являється біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого він записаний.

Тому, вважав за необхідне призначити судово - генетичну експертизу та, у разі встановлення відсутності такого споріднення, просив виключити відомості про нього з актового запису про народження дитини й припинити стягнення аліментів.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Виключено з актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за порядковим номером 1, що складений 20 січня 2004 року виконавчим комітетом Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, як батька дитини.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом припинення їх стягнення, з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з сплати судового збору, в загальному розмірі 704 грн. 80 коп.

Непогодившись з даним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норма матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та винести нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, на думку позивача рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

15 січня 2019 року до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про допит свідка.

У судовому засіданні відповідач своє клопотання про виклик свідка не підтримала. Та підтвердила, що визнає ту обставину, що позивач не є біологічним батьком дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області народився ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області 20 січня 2004 року складено відповідний актовий запис за №1, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 де батьком значиться ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_2 (а. с. 6).

Згідно з довідкою № 1135 від 21 серпня 2018 року виданою Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області реєстрацію народження дитини здійснював ОСОБА_3 (а. с. 27).

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11 липня 2012 року, яке набрало законної сили 24 липня 2012 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково та, як наслідок, ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку/доходу на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 7).

Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст.ст. 122,124 СКУкраїни), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (ст.ст. 126,127 СК України).

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком ОСОБА_4.

Тобто, сторони у судовому засіданні визнали ту обставину, що позивач не є біологічним батьком ОСОБА_4.

Згідно ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності їх визнання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог оскільки під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тоді, як відповідач не надала достатніх та достовірних доказів того, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є біологічним батьком.

Безпідставними є посилання ОСОБА_2 на те, що позивач добровільно вніс відомості в актовий запис дитини та на момент внесення знав, що не є біологічним батьком, оскільки з моменту їх спільного проживання до народження сина пройшло менше 9 місяців, а дитина народилася вчасно і доношеною, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодних доказів того, що відповідач знав, що він не є батьком.

Тоді як ОСОБА_3 вказував, що не знав про дану обставину та при подачі позову просив призначити судово-генетичну експертизу, однак, у зв'язку із визнанням сторонами тієї обставини, що позивач не є біологічним батьком дитини, відповідно, підстави для призначення експертизи із урахуванням положень ст. 105 ЦПК України у суду були відсутні.

За приписами ЦПК України рішення не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), а кожна сторона має довести ті обставини на які посилається (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Слід звернути увагу, що суд першої інстанції, вжив заходи для об'єктивного розгляду справи, при цьому відповідач, не тільки не надала суду доказів на підтвердження своїх заперечень, а і в своїх поясненнях не навела переконливих фактів, які б підтверджували її заперечення.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує на те, що в мотивувальній частині суд підтверджує, що позивач при реєстрації народження дитини знав, що він не є батьком дитини. Але вказаний довід апеляційної скарги не відповідає змісту рішення суду, де суд навпаки вказує, на відсутність підстав вважати доведеною вказану обставину.

Посилання в апеляційній скарзі стосовно того, що суд безпідставно не залучив до участі у справі Службу у справах дітей Шишацькогої райдержадміністрації та Шишацький районний відділ ДВС ГТУЮ в Полтавській області не є підставою для скасування позову, оскільки не призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача за власною ініціативою або за заявою учасників справи.

Тобто суд позбавлений можливості за власною ініціативою залучати третіх осіб. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, заяви про залучення третіх осіб до суду не подавалися.

Також слід звернути увагу, що ч. 4 ст. 19 СК України містить вичерпний перелік спорів при розгляді яких залучення органу опіки та піклування є обов'язковим. Проте до даного переліку розгляд спору про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів не відноситься.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 22 січня 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко