Справа № 202/745/19
Провадження № 4-с/202/14/2019
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участі секретаря Андрусяка В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б., боржник: ОСОБА_1, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б., боржник: ОСОБА_1, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», в якій просить визнати протиправними (незаконними) дії начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данялишина П.Б. по винесенню 08 травня 2018 року постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження, якою зобов'язано районні ВДВС (Корольовського та Житомирського) передати, а відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийняти для подальшого виконання матеріали виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1; скасувати постанову начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. від 08 травня 2018 року про передачу матеріалів виконавчого провадження, якою зобов'язано районні ВДВС (Корольовського та Житомирського) передати, а відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийняти для подальшого виконання матеріали виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1; зобов'язати начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. усунути протиправні дії, які зафіксовані в постанові такого від 08 травня 2018 року та допущені до виконання, шляхом приведення вчиненого у попередній стан - поверненням відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області матеріалів виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 до районних ВДВС (Корольовського та Житомирського) для подальшого виконання. Одночасно ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк звернення зі скаргою, оскільки ним було отримано оскаржувану Постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження від 08 травня 2018 року лише 18 січня 2019 року, а тому строк для подання скарги на дії державного виконавця пропущений з поважних причин.

В обґрунтування скарги зазначає, що відповіддю начальника Корольовського відділу ДВС м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області С.В. Карпюка (від 18.01.2019 № 7.22-36/1/_) повідомлено, що підставою для передачі виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 до іншого органу ДВС стала постанова начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. від 08.05.2018 року, якою зобов'язано районні ВДВС (Корольовського та Житомирського) передати, а відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийняти для подальшого виконання матеріали виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 Загальним принципом держави, а саме ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як вбачається з оскаржуваної постанови, суб'єкт оскарження сам допустив порушення ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: по-перше, не підтвердив наявність самого факту та суб'єктів, які порушили вказану норму закону - тобто, вказане порушення відсутнє; по-друге, в супереч ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі провадження передані не державному виконавцю, який відкрив перше виконавче провадження щодо боржника (позивача) ОСОБА_1; по-третє, суб'єкт оскарження не дослідив хто перший із державних виконавців районних ВДВС (Корольовського чи Житомирського) відкрив виконавче провадження щодо боржника (позивача) ОСОБА_1, якому в силу ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження"слід було передати виконавчі провадження для зведення в одне; по-четверте, суб'єкт оскарження не вказав правову підставу для залучення третього органу виконавчої служби, якому передаються виконавчі провадження - відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ управління юстиції у Житомирській області. Таким чином системний аналіз наведеного свідчить про те, що суб'єкт оскарження вчиненими діями порушив прямі норми Основного Закону держави - ст. 19 Конституції України та ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження». Оскаржувану постановупісля її винесення начальник Управління ДВСГТУЮ у Житомирській області Данилишин П.Б. особі, боржнику ОСОБА_1 не довів, чим позбавив його на своєчасне оскарження вказаної постанови. За вказаних обставин, звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2019 року суд визнав причини пропуску строку звернення з даною скаргою поважними, у зв'язку з чим поновив пропущений строк звернення зі скаргою на дії та рішення начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. та скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судове засідання скаржник не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишин П.Б. у судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду скарги чи про розгляд скарги без його участі до суду не подавав.

Стягувач у судове засідання не з'явився, повідомлялись судом про час та місце розгляду скарги належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду скарги чи про розгляд скарги без його участі до суду не подавав.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України.

Судом встановлено, що постановою начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. від 08 травня 2018 року про передачу матеріалів виконавчого провадження, винесеною в рамках ВП № 56047804 від 26.03.2018 по виконанню виконавчого листа Індустріального районного суду у справі 2/0417/2927/2012 від 30.03.2012р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» залишку боргу - 148441,49 грн., було зобов'язано в.о. начальника Корольовського ВДВС м. Житомира та начальника Житомирському районному ВДВС ГТУЮ у Житомирській області передати в строк до 11.05.2018, а відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийняти для подальшого виконання матеріали виконавчих проваджень за №№ 32660831; 44927577; 45649515; 45992986; 46185983; 46186708; 47945796; 47945978; 49135940; 49136066; 49314388; 50633629; 51774164; 51774250; 52997951; 53793071; 54238667; 55459652; 56047804; 54526035. Здійснити прийом-передачу матеріалів вищевказаних виконавчих проваджень у строки, встановлені пунктом 9 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень. Копію постанови направити на виконання до Корольовського ВДВС м. Житомира; Житомирського районному ВДВС ГТУЮ у Житомирській області та до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Постанова мотивована тим, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження № 56047804 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2927/2012 виданого 30.03.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5, ідентифікаційний № НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "ПриватБанк» боргу в сумі 148441,49 грн. По вказаному боржнику також відкрито виконавче провадження №54526035 в Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Згідно бази даних АСВП встановлено, що відносно одного ж і того ж боржника відкрито виконавчі провадження як в Корольовському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області так і в Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. В супереч даної статті, виконавчі провадження за №№ 32660831; 44927577; 45649515; 45992986; 46185983; 46186708; 47945796; 47945978; 49135940; 49136066; 49314388; 50633629; 51774164; 51774250; 52997951; 53793071; 54238667; 55459652; 56047804; 54526035 не об'єднані в одне виконавче провадження та відповідно до бази даних АСВП перебувають на виконанні в різних державних виконавців Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та виконавче провадження № 54526035 в державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Окрім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено наявність майна на яку не розповсюджується підвідомчість районних відділів ДВС.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися, зокрема, до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Згідно п. 8 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, у випадках, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 7 цього розділу, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов'язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Виходячи з вищевикладеного, виконавче провадження може передаватись з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

В оскаржуваній постанові від 08.05.2018 року зазначено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено наявність майна на яке не розповсюджується підвідомчість районних відділів ДВС.

Виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні (Юрій Миколайович Іванов проти України) було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі Войтенка п. 53).

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії", № 59498/00, ECHR 2002-III).

Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (див. рішення у справі "Райлян проти Росії" (Raylyan v. Russia), № 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007 року).

Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, виконувалися відповідно до вимог Конвенції (див. згадане вище рішення у справі Войтенка).

Вказані причини є поважними та такими, що ускладнюють виконання рішень, тому доводи скаржника що суб'єкт оскарження допустив порушення ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а постанову начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б. від 08 травня 2018 року про передачу матеріалів виконавчого провадження, законною та обґрунтованою, тому вимоги скаржника не підлягають задоволенню.

Отже, примусове виконання рішення суду державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області жодним чином не порушує прав боржника та не позбавляє його прав оскаржувати в подальшому будь-які дії, бездіяльність та рішення державних виконавців відділу примусового виконання рішень Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, якщо вони не відповідатимуть законодавству, порушуватимуть права та інтереси боржника.

За вищевикладеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 24, 25, 30 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Данилишина П.Б., боржник: ОСОБА_1, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.М. Мачуський