ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5059/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/411/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2018 року, ухвалене в складі судді Олійника В.П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

дата складання повного тексту: 03 січня 2019 року, м.Ніжин,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулося з позовами до ОСОБА_2 та уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача борг у розмірі 2623 грн. 96 коп. за період з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2015 року; 5558 грн. 97 коп. за період з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року дані позовні вимоги об'єднані в одне провадження.

Позов мотивований тим, що відповідач, як власник квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, є абонентом на споживання послуг з теплопостання та на її ім'я відкрито особовий рахунок. Позивач послуги надає належним чином, а відповідач не проводить оплату отриманих послуг у зв'язку з чим виникла заборгованість

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2018 року позов ТОВ «НіжинТеплоМережі» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 5535 грн. 63 коп. заборгованості за комунальні послуги за період з 01 листопада 2013 року по 30 листопада 2015 року; 2623 грн. 96 коп. заборгованості за комунальні послуги за період з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2015 року; а всього стягнуто 8159 грн. 59 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_2 - адвокат Гринь Л.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, позов задовольнити частково у розмірі 4449 грн. 17 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не прийняв до уваги той факт, що позивач не надав суду належним чином посвідчених установчих документів, зокрема Витягу про державну реєстрацію, де вказано «кведи» здійснення діяльності, копії Статуту, Ліцензії на право продажу теплової енергії та гарячого водопостачання, яка необхідна відповідно до п.1.4. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, чинних на час виникнення правовідносин. Вважає, що дані документи необхідні у зв'язку з тим, що на території м.Ніжина на той час діяло дві організації, які надавали дані послуги.

ОСОБА_2 вказує, що вона не укладала Договір з ТОВ «НіжинТеплоМережі», тому при вирішенні питання про стягнення коштів за фактичне користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням, позивач повинен був заявляти позов до усіх співвласників квартири АДРЕСА_2, пропорційно до часток кожного, тобто по 1/3 частині з кожного.

У наданий судом строк ТОВ «НіжинТеплоМережі» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. Зазначає, що на території м.Ніжина послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання надавалися КП «Ніжинтеплоенерго» до 31 грудня 2003 року, а починаючи з 01 січня 2004 року - ТОВ «НіжинТеплоМережі». Твердження відповідача, що вона укладала договір саме з КП «Ніжинтеплоенерго» не підтверджене належними доказами та, більш того, послуги централізованого опалення та постачання гарячої води до АДРЕСА_1 на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 14 травня 2009 року. Також позивач зазначив, що частки співвласників квартири в натурі не виділені, на квартиру відкритий один особовий рахунок, послуга є неподільною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд установив, що ТОВ «НіжинТеплоМережі» відповідно до рішення Ніжинської міської ради від 20 серпня 2003 року №481 надає послуги по опаленню та гарячому водопостачанню. Відповідно, даним рішенням встановлені тарифи на дані послуги (а.с.7-8).

Згідно довідки КП «Керуюча компанія «Північна» квартира АДРЕСА_2 приватизована на трьох осіб, ніхто не зареєстрований, фактично проживає одна відповідачка (а.с.17).

З листа-розрахунку вбачається, що в квартирі встановлено теплолічильник з 01 жовтня 2015 року, водолічильника немає, зареєстрована 1 особа. За період з 2013 року по 2015 рік нараховано позивачем 5558 грн. 97 коп. (а.с.32)

В той же час позивачем помилково зазначено, що 5558 грн. 97 коп. нараховано за період з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року (а.с.31).

Також позивачем подано позов про стягнення відповідної заборгованості за надані послуги за адресою АДРЕСА_1, в якій з 2010 року зареєстрована відповідач, фактично не проживає ніхто (а.с.40, 49, 63).

Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 2623 грн. 96 коп. за період з 01 травня 2014 року по 31 жовтня 2015 рік (а.с.77), яка підтверджується розрахунком (а.с.78).

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов ТОВ «НіжинТеплоМережі» В суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, за період з 01 листопада 2013 року по 30 листопада 2015 року становить 5558 грн. 97 коп. та підтверджена розрахунком, в квартирі зареєстрована одна особа, розрахунки відповідачем не спростовані; розрахунок заборгованості по кв.73 здійснений із врахуванням загальної площі квартир у під'їзді, теплолічильник у даному під'їзді прийнятий до експлуатації з 22 жовтня 2015 року, тобто обрахування вартості отриманих послуг у листопаді 2015 року повинно було здійснитись за показниками даного приладу та із врахуванням площі, зокрема, кв.73. За таких обставин при розрахунку повинна враховуватись розрахункова величина - площа 945,2 кв.м., підтверджена належними доказами а не 904, 3 кв.м., яка не підтверджена належними та допустимими доказами.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.68, 162 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживачі зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не надав суду належним чином посвідчених установчих документів, оскільки на території м.Ніжина на той час діяло дві організації, які надавали дані послуги, не приймаються судом до уваги. В матеріалах справи наявне рішення Ніжинської міської ради від 20 серпня 2003 року №481, згідно якого послуги по опаленню та гарячому водопостачанню надає саме ТОВ «НіжинТеплоМережі», для даного Товариства визначені тарифи на надання послуг, інших даних матеріали справи не містять. Крім того, вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг 14 травня 2009 року по квартирі АДРЕСА_1 (а.с.144-145).

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не укладала Договір з ТОВ «НіжинТеплоМережі» та при вирішенні питання про стягнення коштів за фактичне користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням, позивач повинен був заявляти позов до усіх співвласників, пропорційно до часток кожного, тобто по 1/3 частині з кожного, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. В той же час матеріали справи свідчать, що в квартирах прописано 1 особу, при цьому відповідач не надала суду доказів, хто є співвласником вказаних квартир та хто прописаний в квартирі АДРЕСА_2 на підтвердження своїх доводів в апеляційній скарзі.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: