КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2552/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року (суддя Коренюк А.М.) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

у серпні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту № 0258/25-383 від 18 жовтня 2006р. в сумі 2 585 543 грн. 46 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 18 жовтня 2006р. між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений договір № 0258/25-383 про надання кредиту, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти з максимальним лімітом заборгованості в сумі 80 000 доларів США, зі сплатою 13.00% річних, з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 18 жовтня 2018 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18 жовтня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №028/16-194.

Позивач посилався на те, що відповідачами належним чином не виконуються умови договорів, не здійснюється вчасне повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів, у зв'язку з чим станом на 21 жовтня 2015р. у відповідачів виникла заборгованість у сумі 2 858 543 грн 46 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 479 610 грн. 93 коп.; заборгованості по відсоткам у розмірі 540 219грн 37коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 708 774 грн. 63 коп. та розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 129 938 грн. 53 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, постановленим по справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора ОСОБА_4, третя особа - АТ

«Укрсоцбанк», про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав у чому полягає пов'язаність справ та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання протиправними дій державного реєстратора виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором наявність обставин, яким ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтував свої вимоги та можливість встановлення підстав для стягнення заборгованості за кредитними договором.

Крім того, відповідач зазначав про порушення судом вимог ст. 210 ЦПК України, так як підготовче засідання судом було закінчено і суд перейшов до судового розгляду, тому не мав правових підстав для зупинення провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представників, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів у серпні 2016 року.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року відкрито провадження у справі і призначений судовий розгляд на 21 вересня 2016р.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 4 липня 2018 року призначений розгляд даної справи по суті на 29 листопада 2018 року.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення спору за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора ОСОБА_4, третя особа: АТ «Укрсоцбанк» про визнання протиправними дії та скасування рішення державного реєстратора прямо пов'язане та впливає на наслідки розгляду справи за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки спір у справі за позовом про скасування дій державного реєстратора виник стосовно оскарження права власності, яке було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору, який забезпечував виконання основного зобов'язання по кредитному договору, за яким виникла заборгованість по цьому спору - стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати,

що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

За змістом ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Ухвала суду першої інстанції не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про пов'язаність справ.

Суд послався на погодження із позицією позивача. Однак, клопотання позивача про зупинення провадження у справі також не містить обґрунтування необхідності такого зупинення та причин, з яких неможливо розглядати дану справу до вирішення іншого спору.

Такого пояснення не зміг надати і представник банку під час апеляційного розгляду.

У порушення вимог ст. 251 та 260 ЦПК України суд не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд не врахував, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинивши провадження у справі, суд не звернув увагу, що провадження у даній справі було відкрито ще у серпні 2016 року, тобто провадження у справі триває більше, ніж два роки, що порушує розумні строки розгляду справи.

Крім того, суд не звернув увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 251 та пунктами 1 - 3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Отже, закінчивши підготовче засідання та призначивши розгляд справи по суті, суд повинен був обґрунтувати правомірність зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України без дотримання вимог ч. 3 ст. 210 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що постановивши ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, постановив необґрунтовану ухвалу, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року скасувати, справу направити до Дарницького районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 січня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк