Дата документу 12.02.2019 Справа № 331/8542/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 331/8542/17

Провадження №22-ц/807/411/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Водоканал» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2018 року, повний текст якого складено 31 серпня 2018 року, в складі судді Скользнєвої Н.Г. в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Водоканал», третя особа ОСОБА_2, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Водоканал», третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що він згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 385393 від 16.07.2016 р., є власником автомобіля марки BMW, моделі 318І, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBACG8322TAU36705, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору.

25.11.2016 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода, яка в подальшому стала предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи, зокрема Протоколу сер. АП2 № 043522 від 28.11.2016 р., вбачається, що гр. ОСОБА_2, перебуваючи посадовою особою КП «Водоканал» (посада - майстер насосної станції), не вжив своєчасних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме не зазначив місце проведення дорожніх робіт відповідними дорожніми знаками, внаслідок чого 25.11.2016 р. о 20:30 год. на перехресті вул. Котляревського-Прогресивна в м. Запоріжжя трапилось ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого ОСОБА_1 (марки BMW, моделі 318І, р/н НОМЕР_1) отримав механічні ушкодження.

13.07.2017 р., постановою апеляційного суду Запорізької області було закінчено розгляд справи про адміністративне правопорушення № 334/8070/16-п (пр. № 33/778/485/17) за ч. 4 ст. 140 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 В результаті правопорушника ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Характер та обсяг шкоди, завданої автомобілю позивача, встановлено згідно висновку судового експерта-оцінювача ОСОБА_3 № 29/12 від 29.12.2016 р., заподіяну майнову шкоду оцінено в 45 057,18 грн.; згідно рахунку ФОП ОСОБА_4 № 31 від 14.03.2017 р. вартість відновлювального ремонту становить 99 710,00 грн.

Отже, протиправна поведінка правопорушника ОСОБА_2 призвела до ДТП, у якому було пошкоджено автомобіль марки BMW, моделі 318І, р/н НОМЕР_1, який належить позивачу.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та зважаючи на зміст норми ч. 1 ст. 1172 ЦК України, обовязок по відшкодуванню майнової шкоди лежить саме на відповідачеві КП «Водоканал». З вини працівника цієї юридичної особи, було заподіяно шкоди майну (автомобілю) потерпілого. Шкоди було заподіяно під час виконання гр. ОСОБА_2 трудових (службових) обовязків на КП «Водоканал». До теперішнього часу, у добровільному порядку, відповідачем не було здійснено відшкодування заподіяної майнової шкоди.

На підставі викладеного, посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, просить суд стягнути з КП «Водоканал» на свою користь завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі 45 057,18 грн., вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 800,00 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , у розмірі 45 057, 18 грн.

Стягнуто з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 1 440, 00 грн., які складаються з: 640,00 грн. судовий збір, 800,00 грн. витрати на проведення експертизи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду КП «Водоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне. В позовній заяві не було зазначено про ДТП, яке сталося 25.07.2016 р., в якому автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 отримав пошкодження, що свідчить про пошкодження автомобіля та можливе не усунення них до ДТП, яке мало місце 25.11.2016 р. та тягне за собою завищення розміру матеріальних збитків. За наслідками ДТП 25.11.2016 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, проте, справа відносно ОСОБА_1 не розглядалась по суті судом, провадження було закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП (по закінченню строків). Відсутність висновків про вину у справі про адміністративне правопорушення не може бути перешкодою для доведення винуватості в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що відповідач був позбавлений можливості надати докази, оскільки при проведенні автотоварознавчого дослідження позивач представників КП «Водоканал», третю особу ОСОБА_2 як зацікавлених осіб не викликав на технічний огляд; відповідач не мав можливості провести експертне дослідження щодо складання калькуляції для встановленого розміру шкоди, оскільки автомобіль після ДТП (до розгляду справи судом) було відремонтовано. Крім того, єдиним доказом розміру шкоди в справі є експертне дослідження, яке проведене через один місяць після ДТП і містить порушення.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_5 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що в результаті ДТП, яке трапилось із автомобілем позивача 25.07.2016 р., пошкодження отримала задня частина автомобіля, а у ДТП, що сталось 25.11.2016 р. пошкоджено було лише передню частину автомобіля. Відповідно розрахунок суми заподіяної шкоди, що є предметом розгляду даної справи, робився експертом із урахуванням ДТП, яке відбулося 25.11.2016 р. та пошкоджень передньої частини транспортного засобу. Висновок судового експерта-оцінювача ОСОБА_3 № 29/12 від 29.12.2016 р. повністю відповідає вимогам законодавства. Експерт ОСОБА_3 О,А. був допитаний в суді першої інстанції в якості свідка та звернув увагу на відсутність імперативної норми, яка б визначала обовязок експерта викликати всіх заінтересованих осіб при кожному експертному дослідженні, пояснив процес складання калькуляції з нормативної, технічної та процедурної точки зору. Зазначає, що обставини ДТП та вина ОСОБА_2 встановлена наявними у справі преюдиційними судовими рішеннями, яка є обовязковими для суду в силу вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України. Аргументи апеляційної скарги щодо порушення права відповідача подавати докази не заслуговують на увагу, оскільки про ДТП та ушкодження транспортного засобу КП «Водоканал» було обізнане щонайменше з грудня 2016 року, однак з того часу жодних спроб звязатися із потерпілим з метою проведення альтернативного авто товарознавчого дослідження вчинено не було ( а.с.202-206)

Від третьої особи ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін. Зазначає, що 25.11.2016 р. начальник зміни ЦДС до 22 години доповіла керівництву КП «Водоканал» про ДТП, яке від розслідування якого керівництво усунулось. 05.12.2016 року він письмово звертався до генерального директора КП «Водоканал» з проханням розслідувати ДТП і визначити ступінь провини кожного керівника, а також забезпечити робітників підприємства стандартними огородженнями та дорожніми знаками для виконання земельних робіт на проїзній частині. 24.11.2016 р. начальник дільниці цеху №1 не організував безпечне виконання земельних робіт на проїзній частині дороги по вул.. Котляревського, 73, що не дало йому змоги закінчити виконання робіт до кінця зміни (20 год). Усунувши витоку води, він огородив місце виконання робіт піддонами для цегли, власною стрічкою й установив дорожні знаки. По приїзді на дільницю, він особисто начальнику дільниці доповів про необхідність негайної засипки траншеї, та диспетчер зміни ОСОБА_6 зробила всі необхідні записи в журналах передачі змін ( а.с.207-208).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що протиправна поведінка правопорушника ОСОБА_2, який є працівником КП «Водоканал», призвела до ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль НОМЕР_3, який належить позивачу, тому відповідальність за завдану шкоду повинно нести КП «Водоканал».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 28.11.2016 року о 13.00 годині, перебуваючи посадовою особою, ОСОБА_2 не вжив своєчасно заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не обозначив місце проведення дорожніх робіт відповідними дорожніми знаками, внаслідок чого 25.11.2016 року о 20.30 год. на перехресті вул.Котляревського та вул.Прогресивної в м.Запоріжжі трапилося ДТП, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.140 КУпАП (а.с. 11).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки BMW, моделі 318І, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBACG8322TAU36705, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 385393 від 16.07.2016 р., позивачу ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_2, завіреної станом на 28.12.2017 р., ОСОБА_2 12.10.2006 року був прийнятий майстром дільниці цеху №1 з експлуатації та ремонту мереж, насосних станцій водопроводу до КП «Водоканал». 19.03.2013 р. переведено майстром зміни цеху №1. Запис про звільнення ОСОБА_2 з КП «Водоканал» відсутній (а.с. 63-64).

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП (а.с. 12-13)

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2017 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП скасовано. Визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП. На підставі ст. 38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито. Названа постанова суду набрала законної сили (а.с. 14-15).

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу № 29/12 від 29 грудня 2016 року, здійсненого судовим експертом ОСОБА_3 (свідоцтво № 364 від 10 січня 2001 року) вартість матеріально збитку, заподіяного власнику BMW 318І, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП складає 45057 гривень 18 копійок. (а.с. 18-31)

За проведення автотоварознавчого дослідження ОСОБА_1 сплачено 800,00 грн., за квитанцією № 29/12-16 (а.с. 30 - зворот).

Згідно з копією рахунка №31 від 14.03.2017 року, вартість ремонту автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 99 710, 00 грн. (а.с. 31).

За частиною другою статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків, зобов'язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв'язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків).

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

У постанові апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року встановлено, що як вбачається з п. 1.6. наряду-допуску № 491 від 24.11.2016 року, відповідальним керівником робіт на автодорозі по вул.Котляревського, 73 призначено майстра зміни аварійної дільниці № 1, 2 цеху № 1 з експлуатації та ремонту мереж, насосних станцій водопроводу КП «Водоканал» ОСОБА_2 Таким чином, ОСОБА_2 є посадовою особою, яка була відповідальною за виконання аварійно-відновлюваної роботи по ліквідації витоку води на автодорозі по вул. Котляревського, 73 в м.Запоріжжя.

Як вбачається зі схеми місця ДТП (а.с. 2 адм.. матеріалу), акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.11.2016 р. (а.с. 6 адм.. матеріалу), письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 (а.с. 4, 5 адм.. матеріалу) перед місцем проведення дорожніх робіт по вул. вул.Котляревського, 73 в м.Запоріжжя, 25 листопада 2016 року були відсутні дорожні знаки.

Долучені в суді першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 фотографії з місця події підтверджують лише огородження місця проведення робіт дерев'яною огорожею та стрічкою, що підтверджують доводи потерпілого, свідка ОСОБА_7, схеми ДТП, та акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.11.2016 р. про відсутність на місці проведення робіт 25.11.2016 року попереджувальних знаків.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою Закону настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 12 Закон України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт,експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виконанні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; виявляти аварійно - небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначити дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що протиправна поведінка ОСОБА_2, який є працівником КП «Водоканал», призвела до ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль, який належить позивачу, тому відповідальність за завдану шкоду несе КП «Водоканал».

Визначаючи розмір завданої шкоди, суд першої інстанції керувався висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку № 29/12 від 29.12.2016 року, здійсненого судовим експертом ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги вищезазначений висновок не спростовують.

Так, в суді першої інстанції був допитаний судовий експерт ОСОБА_3, що підтверджується протоколом судового засідання та технічним записом судового засідання (а.с. 153-161), який надав пояснення щодо складання висновку та здійснення калькуляції, які суд визнає обґрунтованими.

Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували вищеназваний висновок експерта.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено розмір матеріальної шкоди.

Твердження апеляційної скарги про те, що експертом при визначенні матеріальної шкоди, не були враховані пошкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП, яке мало місце 25.07.2016 року, та які можливо не були усунені до моменту ДТП, яке сталося 25.11.2016 року, що потягло за собою завищення розміру матеріальних збитків є безпідставними, оскільки вони не підтверджені доказами, згідно до вимог ст.. ст.. 77, 78,809 ЦПК України та не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

25.11.2016 р., тобто в день дорожньо-транспортної пригоди, було складено два протоколи. Перший за ч. 4 ст. 140 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 та другий за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8074/16-п (пр. № 3/334/151/17) від 02.11.2017 р., провадження у справі відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (по закінченню строків).

Суд, дослідивши матеріали справи № 334/8074/16-п, враховуючи постанову апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року, якою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП, приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо наявності вини ОСОБА_1 в ДПТ, яке мало місце 25.11.2016 року, спростовуються наданими учасниками справи доказами.

В матеріалах справи міститься поліс № АК/6055637 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо страхувальника ОСОБА_1А, відповідно до п.7 якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки BMW, моделі 318І, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBACG8322TAU36705, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до п.2 зазначеного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (а.с 81).

Згідно з довідкою від 11.01.2018, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_8» не отримувала документів для виплати та не здійснювала страхових відшкодувань за фактом ДТП 25.11.2016 р, в результаті якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_4. Вказаний транспортний засіб був забезпечений згідно Полісу № АК/6055637 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.07.2016 р., зі строком дії з 11.07.2016 р. до 10.07.2017 р. (а.с. 82).

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що Поліс № АК/6055637 від 11.07.2016 р. в силу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає можливості здійснення страхових відшкодувань власнику забезпеченого транспортного засобу у випадку його пошкодження внаслідок ДТП з вини третіх осіб.

Відповідно до п. 32.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Водоканал» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_9