ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2019 року м. Херсон

справа № 664/2051/18

провадження № 22-ц/819/394/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарКутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 нарішення Херсонського міського суду Херсонської областіу складі судді Ус О.В. від 10 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Олешківська державна нотаріальна контора Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що її батько - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті якого відкрилась спадщина на належні йому на праві власності два житлових будинки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і другий будинок під АДРЕСА_2

За життя ОСОБА_9 зробив розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного йому всього майна, склавши заповіт посвідчений Козачелагерською сільською радою, Цюрупинського району, Херсонської області на ОСОБА_8, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області з заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що вона - позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, проте у встановлений законом строк спадщину не прийняла через тривалу хворобу, яка позбавила її вчасно надати заяву до нотаріальної контори, просила суд визначити їй додатковий строк у три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_9 як пропущений з поважних причин.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції незаконно відхилив як докази її тривалу хворобу, через яку останні два роки її переслідує непереборний фізичний біль, який не дає вільно рухатися, сидіти та лежати і потребує постійного спостереження лікарів, що стало поважною причиною пропуску строку для подання нею заяви про прийняття спадщини в розумінні вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8 доводи апелянта не визнала, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року, просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 є батьком позивачки ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_8.

За життя ОСОБА_9 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, належні йому майнові права та обов?язки заповів у власність ОСОБА_8, який посвідчений виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області 20.05.2013 року.

Укладений заповіт недійсним не визнавався і є чиним.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Олешківського району Херсонської області від 15.11.2017 р. серії НОМЕР_1

ОСОБА_8 звернулася 05.02.2018 р. до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої була заведена спадкова справа.

Спадкодавець на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, інших зареєстрованих осіб за цією адресою не було, що підтверджується як довідкою, що видана позивачеві 11.12.2017 р. № 2674 , так і довідкою № 322 від 05.02.2018 р., виданою відповідачу.

Позивачці встановлена 3 група інвалідності і вона отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 22.05.2017 року, що підтверджено листом №3756/02-08 від 05.12.2018 р. Олешківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, позивач посилалася на тяжку тривалу хворобу.

У підтвердження надала виписки з медичної карти, з яких вбачається, що в період з 28.02.2017 р. по 13.03.2017р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Академіка А.П. Ромаданова Національної академії медичних наук України»; з 07.11.2017 р. по 17.11.2017 р. та з 30.01.2018р. по 09.02.2018 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ХОКЛ; з 11.04.2018р. до 21.04.2018 р. лікувалася амбулаторно у лікарні за місцем проживання.

04.05.2018р. ОСОБА_5 отримала консультативний висновок нейрохірурга для МСЕК та висновок невропатолога № 371 Цюрупинського ТМО на підставі яких при повторному огляді інваліда підтверджена 3 група інвалідності.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У пункті 2 роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» чітко зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, за змістом вищезазначених норм матеріального права, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначала хворобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Позивачкою не доведено, що її стан здоров?я перешкоджав їй вчасно подати заяву про прийняття спадщини, та наявність у неї як спадкоємця інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через тривалу хворобу, то правові підставі для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Враховуючи, що позивачка у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не подала заяву про прийняття спадщини за законом, а її тривала хвороба не є тими об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст.1272 ЦК України правильно відмовив позивачці у задоволенні її вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга залишається без задоволення, а судове рішення без змін відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, залишити без задоволення, а рішенняХерсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Чорна Т.Г.

Судді Пузанова Л.В.

Склярська І.В.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2019 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г.