Справа № 570/5849/18
Номер провадження 6/570/6/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р.

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю: секретаря судових засідань Дзюбининої І.Ю.

представника учасника - ОСОБА_2

заявників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування заяви зазначається, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12.01.2011 року у праві № 2-500/11 було задоволено позовні вимоги ПАТ "Ерсте Банк" про стягнення заборгованості, солідарно, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» в сумі 363643 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот сорок три грн.) 60 коп. за кредитним договором №014/10615/3/23089 від 17.09.2007 р. На виконання зазначеного рішення Рівненського районного суду Рівненської області видано виконавчі листи, які в подальшому було пред'явлено до виконання в ДВС. Відділом ДВС Рівненського районного управлінця юстиції на підставі виконавчого листа № 2-500/11 відкрито виконавче провадження № 27477504 про стягнення заборгованості, солідарно, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 363643 грн. 60 коп. Стягувачем за даним виконавчим провадженням був ПАТ «Ерсте Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Фідобанк». 26.06.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги до ОСОБА_3. Відповідно до ч. 1 ст. 509 цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 17 серпня 2018 року Рівненським районним судом винесено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої новим стягувачем є громадянка ОСОБА_5. 01 листопада 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір врегулювання заборгованості за кредитним договором №014/10615/3/23089 від 17.09.2007 р. В цей же день ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 363 643 грн. 60 коп. У зв'язку з чим заявники вважають, що виконавчі листи по справі №2-500/11 про стягнення, солідарно, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштів в сумі 363643 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором добровільно виконані. Сторона з метою захисту своїх прав може використати процедуру визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов'язку боржника з підстав, визначених ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до ч. 4 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішення вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Відповідно до офіційного тлумачення частини першої статті 55 в Рішенні Конституційного Суду № 9 від 25.12.97 р. частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, просять визнати виконавчі листи у справі №2-500/11 про стягнення, солідарно, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 363643 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором та судового збору такими, що не підлягають виконанню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали заяву та пояснили суду про обставини, що описані вище.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася.

Представник ОСОБА_5 не заперечував щодо обставин, що були викладені в заяві.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Так, заявник ОСОБА_3 просить суд визнати виконавчий лист у справі №2-500/11 про стягнення, солідарно, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 363643 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором та судового збору такими, що не підлягають виконанню з покликанням на те, що свої зобов'язання перед боржником були виконані в повному обсязі.

На підтвердження цього надав суду виконавчий лист, що був виданий на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12.01.2011 року у праві № 2-500/11.

Виконавче провадження щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів не є відкритим, даний виконавчий лист не перебуває на виконанні, а був повернутий кредитору на підставі постанови державного виконавця від 20.09.2013 року.

Окрім того, граничний строк пред'явлення зазначеного виконавчого листа до виконання - до 23 травня 2012 року.

Суд може постановити рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконанню у тому випадку, коли такий виконавчий лист або можна пред'явити до виконання, або наявне відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

Ні перша, ні друга обставина не була підтверджена в ході розгляду справи.

Таким чином заява ОСОБА_3не підлягає до задоволення.

Щодо інших вимог.

Заявник зазначає, що відділом ДВС Рівненського районного управлінця юстиції на підставі виконавчого листа № 2-500/11 відкрито виконавче провадження № 27477504 про стягнення заборгованості, солідарно, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 363643 грн. 60 коп. Стягувачем за даним виконавчим провадженням був ПАТ «Ерсте Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Фідобанк». 26.06.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги до ОСОБА_3.

Проте, суду не було надано доказів того, що на виконанні Рівненського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області дійсно перебуває виконавчий лист № 2-500/11 на виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12.01.2011 року, з приводу чого наявне провадження за номером 27477504.

Як не було надано доказів того, що 26.06.2018 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги.

Отже, у ракурсі принципу змагальності, визначеного ст. 12 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, з огляду на установлені фактичні обставини справи суд уважає на даний час не доведеними підстави щодо, що права заявників є порушеними та підлягають захисту.

Тому заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 18.02.2019 року