Дата документу 18.02.2019
Справа № 320/7597/18
Провадження № 2/320/410/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря - Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», третя особа старший державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №7235 від 02 серпня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з нього заборгованості у розмірі 116611 гривень за кредитним договором б/н від 02.03.2010 року, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», а також позивач просить зобовязати старшого державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 закрити виконавче провадження ВП № 55580121, відкрите на підставі вказаного виконавчого напису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2018 року позивачу стало відомо про те, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження ВП №55580121, відкрите на підставі виконавчого напису від 02.08.2017 року, реєстровий номер №7235, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з нього 116611 гривень за кредитним договором б/н від 02.03.2010 року, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач вказує на те, що 13.03.2017 року повністю погасив заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», а 17.03.2017 року отримав постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №320/12461/14-ц від 02.02.2015 року про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором б/н від 02.03.2010 року. Позивач вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису в порушення п.п.284 та 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.ст.87 та 88 Закону України «Про нотаріат» не було перевірено безспірність заборгованості, тому виконавчий напис необхідно скасувати.

Ухвалою суду від 29.10.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.11.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2

04.12.2018 року відзив на позов надійшов від представника відповідача - Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк».

Позивач у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» - у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог, надав письмовий відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису банк подав усі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, з яких можна зробити однозначний висновок, що ОСОБА_1 допущено порушення виконання зобовязань за договором. Це слідує із виписки-розрахунку за рахунком позивача. Представник відповідача зазначає, що нотаріусу надавалася виписка-розрахунок, яка містить розрахунок боргу за кожний період із зазначенням: суми кредиту, яка списана позивачем з рахунку, суми платежу позивача за кожний період, черговості розподілу коштів, що надійшли від позивача на сплату кредиту, процентів, неустойки, розмір процентів, які нараховані за кожний місяць та сума неустойки за кожний місяць. Виписка за рахунком позивача є первинним документом та є складовою частиною виконавчого напису. Враховуючи зазначене, у нотаріуса станом на 02.08.2017 року не було жодної підстави для відмови ПАТ «Приватбанк» у вчиненні виконавчого напису, а тому доводи позивача, викладені у позові, вважає безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, а також надав відзив на позов, відповідно до якого вважає, що нотаріус, яким був вчинений виконавчий напис, може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, однак не відповідачем у справі. Нотаріус зазначила, що при вчиненні виконавчого напису діяла у повній відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач не надав до матеріалів справи жодного письмового доказу, який би підтверджував факт порушення нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій.

Третя особа - старший державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 02.03.2010 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір б/н, що також не заперечується сторонами.

02.08.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис №7235 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 116611 гривень 43 копійки за кредитним договором б/н від 02.03.2010 року, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 14906,66 гривень; залишок заборгованості за відсотками 93094,70 гривні; пеня та комісія 200 гривень; штраф 5410,07 гривень. Крім того, витрати за вчинення виконавчого напису становлять 3000 гривень 00 копійок (а.с.11).

На підставі вказаного виконавчого напису старшим державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області 28.08.2018 року винесено постанову ВП № 55580121 про арешт майна боржника (а.с.9).

Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог, а також заперечення представника відповідача, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно положень глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З доданої до матеріалів справи копії постанови ВП №47554746 від 17.03.2017 року про закінчення виконавчого провадження вбачається, що на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №320/12461/14-ц, виданий 02.02.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за договором б/н від 02.03.2010 року в розмірі 22 443 /двадцять дві тисячі чотириста сорок три/ грн. 70 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 14 906,66 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5692,10 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 300,00 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина) та 1 044,94 - штраф (процентна складова), а також суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривні.

Згідно з вказаною постановою борг за вказаним виконавчим документом сплачено у повному обсязі. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження також сплачені у повному обсязі, у звязку з чим припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заборгованість позивача перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 02.03.2010 року не є безспірною, та, відповідно установлених обставин справи, є ним погашена.

Крім того, в оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що запропонована до стягнення заборгованість нарахована за сім років один місяць двадцять вісім днів, а саме з 02.03.2010 року по 30.04.2017 року.

На підставі вищезазначеного, судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 були порушені вимоги чинного законодавства України, виконавчий напис вчинено без дотримання вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», за межами трьохрічного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач виконав свої обов'язки з погашення кредитної заборгованості перед банком, що підтверджується постановою старшого державного виконавця від 17.03.2017 року про закінчення виконавчого провадження, тому його вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є цілком законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про зобовязання державного виконавця закрити виконавче провадження ВП № 55580121, відкрите на підставі вказаного виконавчого напису, не підлягають задоволенню, оскільки положення Закону України «Про виконавче провадження», якими було передбачено закриття виконавчого провадження втратили чинність 26 грудня 2002 року на підставі Закону України №327-15 від 28 листопада 2002 року, тому позивача в цій частині є безпідставними та не ґрунтуються нормами чинного законодавства України. Крім того задовольняючи позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та після набрання чинності рішення суду є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та дискреційними повноваженнями державного виконавця.

Разом з тим, положеннями ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави закінчення виконавчого провадження. Так, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», третя особа старший державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7235 від 02 серпня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 116611 гривень за кредитним договором б/н від 02.03.2010 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Юрлагіна