Номер справи 220/2539/18
Номер провадження № 2/220/93/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Сербіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), до відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Центральна 103, смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області), третя особа Великоновосілківська селищна рада (вул. Пушкіна 32, смт Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області), про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3, звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Великоновосілківська селищна рада про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом.

Вимоги позивача мотивовано тим, що він є спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак через відсутність оригіналу заповіту позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору в частині недоотриманої спадкодавцем пенсії.

Неможливість вільно володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном, незалежно від волі інших осіб стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про відновлення його порушених прав.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував, проте подав відзив на позов.

У своєму відзиві відповідач звертає увагу суду на невірно обраний позивачем спосіб захисту а також недотримання ним порядку досудового врегулювання спору.

Представник залученої судом в якості третьої особи Великонолвосілківської селищної ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому спір вирішується на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст.12,13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1Л є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серія ІІ-УР№158747 від 16.04.1960 року (а.с. 31).

З копії свідоцтва про смерть серії ІІ-НО №026792 встановлено, що мати позивача ОСОБА_4 померла 13.03.2018 (а.с.6).

Згідно з копією заповіту від 24.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Донецької державної нотаріальної контори, мати позивача ОСОБА_5 заповідала своєму сину ОСОБА_1 квартиру належну їй на праві приватної власності розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7)

23.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, що складається з недоотриманої за життя пенсії (а.с.23, 32).

Так, відповідно до довідки ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, сума недоотриманої пенсії, нарахованої ОСОБА_4 за період з 01.03.2016 року по 31.01.2018 року складає 67370,93 грн. (а.с. 9).

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 від 01.10.2018 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на пенсію в розмірі 67370,93 грн. після померлого ОСОБА_4 померлої 23.01.2018 року (а.с.20), у зв'язку з відсутністю оригіналу заповіту, а також інформації щодо кола спадкоємців, які фактично прийняли спадщину.

Так, статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1223 даного Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Стаття 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 179 ЦК України надано визначення, згідно з яким річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ч. 2. ст. 184 ЦК України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Майном, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною (ст. 190 ЦК України).

З огляду на наведене, джерелом формування майна особи є у т.ч. грошові кошти.

В порядку ст.ст.15,16,328 ЦК України, у разі порушення цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу, кожна особа має право звернутися до суду за його захистом, у т.ч. шляхом визнання права власності на майно.

В силу ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інший спосіб створюється неможливість реалізації ним свого права власності, бодай через сумніви щодо такого права у інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин, наявність законодавчою колізією норм, що регулювали відносини в сфері укладання угод по купівлі-продажу нерухомого майна, на час придбання спадкодавцем домоволодіння, не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу № 1.

Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України,захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Оскільки за свого життя ОСОБА_4 склала заповіт, однак спадкове майно зазначеним заповітом не охоплене, а позивач є спадкоємцем першої черги, то в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 за законом, він звернувся до приватного нотаріуса у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини за законом, проте у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, у зв'язку відсутністю оригіналу заповіту, а також відсутності будь-якої інформації щодо спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, разом з тим такі обставини не можуть позбавляти його можливості реалізувати законне право на спадщину.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на недоотриману пенсію в розмірі 67370,93 грн. обґрунтовані, а відтак позов слід задовольнити в повному обсязі.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на недотримання позивачем порядку досудового врегулювання спору, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2002 від 09 липня 2002 року "У справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів)", право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

У відповідності до ст. ст.43,49 ЦПК України, право визначення підстав та предмета позову, які становлять предмет судового дослідження, належить виключно позивачу, а обраний ним спосіб захисту відповідає приписам ст.ст.15,16,328 ЦК України.

Тому, не заслуговує на увагу посилання відповідача на можливість такого захисту у інший спосіб шляхом оскарження дій чи рішень нотаріуса, як такий, що не забезпечить у повній мірі відновлення порушених прав та захисту інтересів позивача.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Великоновосілківська селищна рада задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 Леонідовиччем ІПН НОМЕР_1 зареєстрованного за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на недоотриману пенсію в розмірі 67370,93 грн в порядку спадкування за законом після смерті померлої 23.01.2018 року матері ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко