Ухвала

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 299/329/17

провадження № 61-577ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» в особі Виноградівського РЕМ про визнання недійсним рішення, за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» в особі Виноградівського РЕМ до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН) № 35 від 19 січня 2017 року.

Зазначене рішення комісії позивач вважає незаконним та просить суд визнати таке недійсним посилаючись на те, що він бездоганно виконував обов'язки, передбачені пунктами 10, 11 договору та статтями 25, 26 Закону України «Про електроенергетику». Із вказаного Акту та оскаржуваного рішення комісії відповідача слідує, що електролічильник опломбовано належним чином, наявна пломба не порушена, корпус лічильника не пошкоджений, хоча стверджується про пошкодження ізоляції мережного вводу, вилучено зразок кабелю, та констатовано факт, що прилад обліку електроенергії непошкоджений, що на думку позивача, вказує на відсутність факту порушення пунктів 3.1 та 5 Розділу 3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН.

ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подало до суду зустрічну позовну заяву про відшкодування завданих збитків в розмірі 12505,34 грн.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що між ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Виноградівського РЕМ та ОСОБА_2 укладено договір на користування електричною енергією. 17 січня 2017 року відповідальними працівниками Виноградівського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» під час проведення перевірки за адресою проживання відповідача ОСОБА_2 було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме: пошкоджена ізоляція мережного вводу, змонтовано шунтуючі перемички від фазного та нульового проводів мережного вводу і у відповідності до вимог пункту 53 ПКЕЕН був складено акт про порушення ПКЕЕН від 17 січня 2017 року за №117371.

19 січня 2017 року комісією позивача з розгляду актів про порушення ПКЕЕН було проведено визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН та встановлено, що останнім заподіяно збитки Виноградівському РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» на суму 12505,34 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 17 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним рішення комісії з розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення Виноградівського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» № 35 від 19 січня 2017 року про нарахування розміру збитків за недораховану електроенергію на суму 12505,34 грн. У задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Виноградівського РЕМ відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що акт про порушення ПКЕЕН складено з порушенням Правил і Методики, та крім цього, засідання комісії відбулось без споживача, який не був повідомлений про час і місце її проведення та не мав можливість дати пояснення щодо складеного Акту.

У поданій касаційній скарзі ПрАТ «Закарпаттяобленерго» просить скасувати ухвалені у справі судами попередніх інстанцій судові рішення, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник посилається на те, що складений працівниками РЕМ акт повністю відповідає ПКЕЕН, а тому факт порушення ОСОБА_2 ПКЕЕН є доведеним. Також заявник вважає, що суд помилково не застосував до спірних правовідносин приписи статей 64, 156 ЖК України та статті 8 ЦК України, з аналізу яких слідує, що невістка позивача є його представником.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, а також ціни позову, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності, а тому справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною першою статті 411, частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко