Справа № 307/1144/18
Провадження № 2/307/310/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Комяті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Тячів, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося в суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 26.11.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (в подальшому найменування змінено на ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 302/25-07, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 35000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.11.2010 р., зі сплатою 14.2 % річних.

У порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.03.2018 р. має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 27999.98 доларів США, що становить 736430.78 грв., за відсотками 13771.28 доларів США, що становить 362200.06 грв., по комісії 55.12 доларів США, що становить 1449.72 грв., по пені за несвоєчасне повернення кредиту 7716.32 доларів США, що становить 202947.84 грв., та по пені за несвоєчасне повернення відсотків 3810.54 доларів США, що становить 100211.46 грв.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 26.11.2007 р. банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 302/25-07.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідачі відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 1100080.56 грв, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та комісії.

Представник банку у судове засідання не зявився. Надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Пояснив, що відповідно кредитного договору № 302/25-07 від 27.11.2007 р. кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 24.11.2010 р.

Останній платіж було здійснено позичальником ОСОБА_1 11.12.2008 р.

Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченнями), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виходячи з зазначених вимог закону, днем настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором № 302/25-07 від 26.11.2007 р. щодо повернення кредиту в повному обсязі є моментом кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом, тобто 24.11.2010 р.

Позивач предявив до суду позов до поручителя ОСОБА_2 у квітні 2018 року, тобто після закінчення шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором № 302/25-07 від 26.11.2007 р., а отже після припинення поруки встановленої договором.

Тому позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором не можуть бути задоволені.

Позивачем ПАТ "Укрсоцбанк" також пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами до позичальника ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Кінцевий термін погашення кредиту відповідно до умов кредитного договору 24.11.2010 року, в той час як з позовом банк звернувся до суду у квітні 2018 року, тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності.

Просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог банку та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2007 р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 302/25-07, згідно якого відповідачу був наданий кредит у сумі 35000 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами 14.2 %. річних.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 не виконав.

Відповідно до позовної заяви станом на 21.03.2018 р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом у сумі 27999.98 доларів США, що становить 736430.78 грв., за відсотками 13771.28 долари США, що становить 362200.06 грв., по комісії 55.12 доларів США, що становить 1449.72 грв., по пені за несвоєчасне повернення кредиту 7716.32 долари США, що становить 202947.84 грв., та по пені за несвоєчасне повернення відсотків 3810.54 долари США, що становить 100211.46 грв.

Згідно ст. 526 ч. 1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому у законодавстві визначаються різні поняття: такі як "строк дії договору" та "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530,631 ЦК України).

Згідно ст. 530 ч.ч 1 та 2 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 1 підпункту 1.1.2. цього кредитного договору погашення кредиту буде здійснюватись відповідно до графіку, що міститься в Додатку 2 до цього договору, який є невідємною складовою частиною цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 24 листопада 2010 року на умовах, визначених цим договором.

Отже, кредитним договором визначено кінцевий термін погашення заборгованості - 24 листопада 2010 року.

Відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком один рік.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Останній платіж відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором було здійснено у 2008 році р., що вбачається з розрахунку заборгованості з відображеною датою повернення коштів.

Починаючи з 26.09.2008 р. відповідач не здійснював жодних платежів за кредитом.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін і зміст зазначених правових норм, можна дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналогічна позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду України № 6-20цс14 від 19.03.2014 р.

Таким чином, не здійснивши наступного чергового платежу в рахунок погашення кредиту, відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов'язання за кредитним договором.

Крім того, кінцевим терміном погашення основної заборгованості за вказаним кредитним договором є 24.11.2010 року.

Починаючи з жовтня 2009 р. позивач фактично знав про своє порушене право, проте і після спливу кінцевого терміну погашення заборгованості не заявляв про нього, відтак саме з 25.11.2010 р. починається перебіг позовної давності щодо будь-яких вимог позивача, що виникають з кредитного договору № 302/25-07 від 27.11.2007 р.

З огляду на наведене та враховуючи положення ст.ст. 257-258 ЦК України, строк позовної давності, щодо вимог за кредитним договором № 302/25-07 від 27.11.2007 р. сплив 25.11.2013 р.

При цьому, позивач подав позов до поштового відділення лише 19.04.2018 р., а 24.04.2018 р. позовна заява надійшла до суду, тобто після спливу позовної давності за вимогами кредитного договору.

Позивач не був позбавлений можливості звернутися з вказаним позовом в межах строку позовної давності, але станом на дату звернення позивача до суду строк позовної давності є пропущеним, а клопотання про його поновлення не заявлено останнім, як і не вказано поважних причин пропуску такого строку.

Крім того, пунктом 1.4. кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором за цим договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор уклав договір поруки № 302/25-07 від 26.11.2007 року з фізичною особою ОСОБА_2

Відповідно до п.п. 2.1. договору поруки зміст зобовязання забезпеченого порукою полягає у погашенні основної суми заборгованості за договором кредиту у межах максимального ліміту заборгованості у сумі 35000 доларів США відповідно до графіку, що міститься в додатку 2 до договору кредиту та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 24.11.2010 р., а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту.

Приписами статті 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За положеннями статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, для визначення строку дії договору поруки підлягають застосуванню норми ст. 559 ч. 4 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Верховним Судом України неодноразово, зокрема, у постанові від 17.09.2014 р. при розгляді справи № 6- 53цс14 було констатовано: умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, виходячи із змісту статті 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Вказаний правовий висновок відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постановах №6-28цс14 від 10.09.2014 та №6-2662цс15 від 20.04.2016.

Отже, оскільки починаючи з 24.11.2010 р. позивач протягом шестимісячного строку не звернувся до ОСОБА_2 як поручителя за договором поруки, з позовом у судовому порядку, то починаючи з 25.05.2011 р. правовідносини поруки є таким, що припинилися.

Суд не бере до уваги посилання позивача про здійснення відповідачем ОСОБА_1 В.М.27.12.2017 р. платежу за кредитним договором № 302/25-07 від 26.11.2007 у сумі 1.07 доларів США.

Оскільки банком як до позовної заяви, так і на вимогу суду не надано ніяких доказів про здійснення такого платежу, а саме первинного розрахункового документу, що підтверджує факт оплати, а копія меморіального валютного ордеру не може вважатися доказом сплати будь-яких грошових коштів, оскільки є внутрішнім банківським документом.

Погашення відсотків за кредитним договором у розмірі 1.07 доларів США, що становить 29.90 грв., при наявності заборгованості за кредитом у розмірі 53353.24 доларів США, що становить 1403249.86 грв. є абсурдною та незрозумілою дією з точки зору здорового глузду, так як зазначена сума (1.07 доларів США) фактично не зменшує боргу, а не внесення коштів на погашення боргу у подальшому свідчить лише про що ці кошти (1.07 доларів США) було вчинено не боржниками.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що нормами діючого ЦК України не передбачено поновлення позовної давності, у звязку з частковим виконанням зобовязання після спливу строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За таких обставин суд вважає, що задоволенні позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 251, 252, 256-268, 526, 530, 559 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.02.2019 року.

Головуючий: Гримут В.І.