РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.

за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Одеська Спеціалізована Біржа Нерухомості, про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 97.10-666 від 15 жовтня 1997 року квартири АДРЕСА_1, загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., укладеного на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 15 жовтня 1997 року на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості було укладено договір купівлі-продажу № 97.10-666, відповідно до умов якого член біржі ОСОБА_2, яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, продала, а ОСОБА_1 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Вказана квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради народних депутатів 22.03.1994 року за №4-5981, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 24.05.1994 року за №84пр-стр.112-521.15.10.1997 року зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним номером №97.10-666.17.10.1997 року позивач зареєструвала за собою право власності на вказану вище квартиру в органах МЕТІ та РОН за номером 521 стр.128 кн.248 пр. 31.12.1997 року у вказаній квартирі зареєструвалася донька позивача - ОСОБА_4. Сторони договору купівлі-продажу № 97.10-666 від 15 жовтня 1997 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Позивач хоче продати належну їй квартиру, але відповідно до вимог чинного законодавства України, розпорядитися своїм майном позивач має змогу тільки після визнання дійсним договору купівлі-продажу №97.10-666 від 15 жовтня 1997 року, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2018 року вище вказану позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та просила суд слухати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, сповіщався належним чином, по причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що 15 жовтня 1997 року на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості було укладено договір купівлі-продажу № 97.10-666, відповідно до умов якого член біржі ОСОБА_2, яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, продала, а ОСОБА_1 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-11).

Зазначений договір 14 жовтня 1997 року зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 521стор. 128-кп. 248 пр. (а.с.11).

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, вбачається, що власником квартири є ОСОБА_2. Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 21,2 кв.м., загальною площею 32,3 кв.м. (а.с.18-21).

31.12.1997 року у вказаній квартирі зареєструвалася донька позивача - ОСОБА_4, що підтверджується довідкою с місця проживання про склад сім'ї та прописку №1030 від 02.08.2018 року, виданою відповідною житлово-експлуатаційною організацією (а.с.25).

Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за №6855-10/1519-И від 30.07.2018 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №97.10-666, що зареєстрований15.10.1997 року Одеською Спеціалізованою Біржою Нерухомості, з 17.10.1997 року зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Сторони договору купівлі-продажу № 97.10-666 від 15 жовтня 1997 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, договір купівлі-продажу № 97.10-666 від 15.10.1997 року квартири АДРЕСА_1 що укладений на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості між ОСОБА_2, яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, та ОСОБА_1, підлягає визнанню дійсним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Суд вважає, що позивач позбавлена, з урахуванням наведених причин, розпорядитися належним їй майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 47 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. 16, 220, 319, 328, 638, 655 ЦК України (у редакції 2018 року), ст.ст. 2, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 209-210, 223, 247, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 353-354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Одеська Спеціалізована Біржа Нерухомості, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 97.10-666 від 15.10.1997 року квартири АДРЕСА_1 загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., укладений на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості між ОСОБА_2, яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Єршова