КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/526/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року місто Київ

справа №760/16747/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року про задоволення скарги, постановлену під головуванням судді Оксюти Т.Г., у справі за скаргою заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» на дії старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року заявник ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЖуравльовоїЄ.В., в якій просив:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Є.В. по проведенню оцінки майна - квартири №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована на праві власності за ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит»;

визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом ТОВ «Приватна експертна служба» від 05 квітня 2018 року про оцінку майна - квартири №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит».

В обґрунтування скарги посилався на те, що в провадженні Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №760/15679/15-ц, виданий 16 вересня 2016 року Солом'янським районним судом міста Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде визначена експертом в ході виконавчого провадження, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором в сумі 2866886,65 грн.

Вказував, що постановою державного виконавця від 13 грудня 2017 року ВП №52410702 призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора ОСОБА_4

Зазначав, що 05 квітня 2018 року за результатами проведеної оцінки майна боржника ТОВ «Приватна експертна служба» складено звіт про оцінку майна, відповідно до якого вартість квартири №1, загальною площею 88,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на дату оцінки становить 1991660 грн.

Посилався на те, що дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Є.В. по проведенню оцінки майна зазначеної квартири є незаконними, оскільки був порушений порядок визначення суб'єкта оціночної діяльності, що здійснював складання звіту, а саме ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора ОСОБА_4 було призначено для проведення оцінки майна без укладання договору з суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та поза конкурсом, що є порушенням ч.2 ст.10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Вказував, що суб'єктом оцінювання в порушення п.50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440, не проводився огляд (обстеження) об'єкту оцінки, що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна.

Зазначав, що проводячи оцінку майна старший державний виконавець Журавльова Є.В. діяла всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, ст.ст.1, 2 п.1 ч.2 ст.18, ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.39 Закону України «Про іпотеку».

З метою захисту прав ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» виникла необхідність у зверненні до суду з даною скаргою.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року скаргу ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Є.В. по проведенню оцінки майна - квартири №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована на праві власності за ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит»;

Визнано протиправною оцінку майна згідно зі звітом ТОВ «Приватна експертна служба» від 05 квітня 2018 року про оцінку майна - квартири №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції заінтересована особа ПАТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне дослідження та оцінку доказів, просив скасувати ухвалу в частині задоволення вимог скаржника про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця по проведенню оцінки майната в цій частині постановити нову, якою відмовити в задоволенні вказаних вимог, а також закрити провадження в частині визнання протиправною оцінку майна згідно зі звітом ТОВ «Приватна Експертна Служба».

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що укладення договору між суб'єктом оціночної діяльності та державною виконавчою службою не входить до повноважень конкретного державного виконавця, а приписи законодавства покладають на державного виконавця лише обов'язок винести постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності.

Вказував, що посилання суду на відсутність даного договору є такими, що не відповідають дійсності, оскільки договір про надання послуг експертів, залучених до проведення виконавчих дій був укладений між ТОВ Приватна Експертна Служба» та Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві.

Зазначав, що необгрунтованими є висновки суду першої інстанції про порушення державним виконавцем приписів ст.39 Закону України «Про іпотеку», а саме: встановлення початкової вартості предмета іпотеки не в рішенні суду, а під час виконавчого провадження.

Посилався на те, що звіт про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності від 05 квітня 2018 року містить всю необхідну інформацію, передбачену законодавством та іншими регуляторними актами.

Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Верховним Судом неодноразово зазначалось, що судами будь-якої юрисдикції не підлягає розгляд справ щодо оскарження, визнання недійсними чи протиправними звітів про оцінку майна.

Від ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу заінтересованої особи ПАТ «Універсал Банк», в якій останній посилався на те, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заінтересованої особи ПАТ «Універсал Банк» доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник заявника ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Старший державний виконавець Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльова Є.В. у судове засідання не з'явилася, про день, час розгляду справи була належним чином повідомлена.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу заявника ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог скарги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання (згідно із ч.1 ст.14 Закону).

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Як зазначено у п.8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02.04.2012 року №489/20802 в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року № 1302/29432 для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №760/15679/15-ц, виданий 16 вересня 2016 року Солом'янським районним судом міста Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде визначена експертом в ході виконавчого провадження, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором в сумі 2866886,65 грн. (ВП №52410702).

Постановою старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльовою Є.В. від 13 грудня 2017 року призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора ОСОБА_4 та попереджено суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові (т.1 а.с.173-174).

05 квітня 2018 року за результатами проведеної оцінки майна боржника ТОВ «Приватна експертна служба» складено звіт про оцінку майна, відповідно до якого вартість квартири №1, загальною площею 88,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на дату оцінки становить 1991660 грн.

Згідно супровідного листа Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13 грудня 2017 року №118798/4 постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена боржнику ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» за адресою вказаною у виконавчому провадженні: 04074, місто Київ, вул. Лугова, 2-А (т.1 а.с. 172).

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п.51 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що незалежна оцінка майна проводиться на підставі договору на проведення оцінки між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Як вбачається з матеріалів справи 04 червня 2018 року у Солом'янському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві був зареєстрований Звіт про оцінку квартири №1, загальною площею 88,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який підписаний директором ТОВ «Приватна експертна служба» ОСОБА_4, оцінювачем ОСОБА_7 та скріплений печаткою товариства (т.1 а.с.151-171).

Зі Звіту про оцінку вищевказаної квартири вбачається, що замовником оцінки є Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

З матеріалів справи вбачається, що договір на виконання експертної оцінки майна укладався між Головним територіальним управлінням юстиції міста Києва та суб'єктом оціночної діяльності, а відтак посилання заявника на не укладення договору з суб'єктом оціночної діяльності спростовуються вищевказаним.

При цьому, при проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб'єкта державним виконавцем.

Відтак, доводи заявника щодо неправильності визначення державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника, зокрема не на конкурсних засадах, є необгрунтованими.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у справі №61-6546св18 від 05 вересня 2018 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не оскаржувалося рішення державного виконавця - постанова від 13 грудня 2017 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Щодо посилання заявника на порушення п.50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (частина перша статті 5 Закону про оцінку майна).

Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця (частина третя статті 20 Закону про виконавче провадження).

Оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності, зокрема, зобов'язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог Закону про оцінку майна та нормативно-правових актів з оцінки майна, забезпечувати об'єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об'єктивної оцінки у зв'язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають (згідно із статтею 13 Закону про оцінку майна).

Суб'єкти оціночної діяльності, зокрема, мають право залучати додатково у разі необхідності до участі у проведенні оцінки майна інших оцінювачів або інших фахівців, а також суб'єктів підприємницької діяльності (згідно із статтею 30 Закону про оцінку майна).

Згідно з ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем (частина п'ята статті 20 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до приписів ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10 вересня 2003 №1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з статтею 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту №1 передбачають, що висновок про вартість об'єкта є складовою частиною такого звіту.

Звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (згідно із пунктом 59 Національного стандарту №1). Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (абзац третій пункту 60 Національного стандарту № 1).

Оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна згідно із законодавством (абзац перший пункту 55 Національного стандарту № 1).

Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним Стандартом (п.п.50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися у відповідності до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами п.50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п.51 вказаного Національного стандарту незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Відповідно до п.51 даного Національного стандарту незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 53 зазначеного стандарту передбачено, що незалежно від обраних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об'єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об'єкта оцінки врахувати їх вплив на вартість об'єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Відповідно до пп.10 абзацу 2 п.56 Національного стандарту звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, серед іншого, містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Отже, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, укладення договору на проведення оцінки та ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об'єкта оцінки (квартира), ознайомлення з таким майном не може відбуватися без її обстеження на дату оцінки та відповідно потребує доступу до неї, який має забезпечити боржник.

Подаючи скаргу до суду, ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» вказував на те, що огляд (обстеження) об'єкту оцінки не проводився суб'єктом оціночної діяльності, останній не звертався до них з проханням доступу до вказаного майна, а в самому Звіті відсутня інформація про дату проведення огляду.

Разом з тим, зі Звіту про оцінку від 05 квітня 2018 року у Розділі 6 «Характеристика об'єкта оцінки» суб'єктом оціночної діяльності зазначено, що огляд об'єкта оцінки провів представник суб'єкта оціночної діяльності, технічний стан внутрішнього оздоблення - задовільний (т.1 а.с.159).

При цьому, у Звіті про оцінку від 05 квітня 2018 року суб'єктом оціночної діяльності не зазначено дати проведення огляду квартири.

Абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту №1 дає чітке визначення необ'єктивної оцінки. Її встановлення має відбуватись у відповідності до конкретних фактів, а не припущень.

Необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки (абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту №1).

Неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування (абзац п'ятнадцятий пункту 3 Національного стандарту №1).

Згідно частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

У разі заперечення однієї із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Пунктом 62 Національного стандарту №1 передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Рецензування здійснюється відповідно до вимог «Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв» затвердженого наказом Фонду державного майна України №1585/1 від 31 жовтня 2011 року.

Згідно з п.4.1 даного Положення відповідно до положень статті 4 Закону рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи і підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит», заявник не подавав державному виконавцю заперечення проти звіту про оцінку від 05 квітня 2018 року та останнім рецензування звіту не призначалося.

Посилання представника ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» на те, що вони подавали до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про відвід суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання від 02 липня 2018 року та клопотання від 02 липня 2018 року, в якому просили для визначення вартості спірної квартири призначити експерта колегія суддів відхиляє, оскільки вказані дії ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» були здійснені вже після складення звіту від 05 квітня 2018 року та під час судового розгляду їх скарги.

Оскільки, як вбачається зі Звіту про оцінку майна від 05 квітня 2018 року огляд об'єкта оцінки провів представник суб'єкта оціночної діяльності, заявник своє право на рецензування не використав та не надав суду належного доказу, передбаченого Національним стандартом №1, неякісної (недостовірної) оцінки Звіту про оцінку майна від 05 квітня 2018 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що звіт про оцінку майна є протиправним.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що проводячи оцінку квартири №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, старший державний виконавець Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЖуравльоваЄ.В. діяла всупереч нормам ст.19 Конституції України, ст.1, 2, п.1 ч.2 ст.18, ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.39 Закону України «Про іпотеку», огляду на наступне.

Так, у резолютивній частині судового рішення, за яким було відкрито виконавче провадження зазначено: «в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором у сумі 2866886,65 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка належить ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде визначена експертом в ході виконавчого провадження.

Положеннями ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

До аналогічного висновку дійшла ВеликаПалата Верховного Суду у справі №235/3619/15-ц від 21 березня 2018 року.

У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року надано роз'яснення, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12.07.2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку. Звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, дійсно, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17.

Разом з тим, предметом даної скарги є визнання неправомірними дій державного виконавця та визнання протиправною оцінки майна згідно зі звітом ТОВ «Приватна експертна служба».

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання звіту недійсним неможливо колегія суддів відхиляє, з огляду на вищевикладене.

Отже, вимоги про закриття провадження в частині визнання протиправною оцінку майна зі звітом ТОВ «Приватна експертна служба» задоволенню не підлягають.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Посилання заявника в відзиві на пояснення державного виконавця нате, що ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» як сторону виконавчого провадження не було належним чином повідомлено про проведення виконавчих дій, а саме щодо процедури оцінки, оскільки всі документи направлялися на неналежну їх адресу, на те, що в Звіті про оцінку відсутня істотна умова - проведення оцінки з ПДВ або без ПДВ, на те, що постанова про арешт майна не направлялася боржнику, чим було порушено право на визначення вартості майна за домовленістю між боржником і стягувачем, колегія суддів не бере до уваги, оскільки на вказані доводи заявник не посилався, подаючи свою скаргу на дії державного виконавця та вказані доводи не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

А тому, колегія суддів вважає, що державним виконавцем вчинялися дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та у межах повноважень.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року - скасувати та постановити нову.

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» на дії старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни про визнання неправомірними дій по проведенню оцінки майна та визнання протиправною оцінки майна згідно зі звітом, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: